Єдиний унікальний номер № 225/6698/21
Провадження № 2-о/225/4/2022
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

іменем України

13 січня 2022 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

з участю

секретаря Федорцової І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Торецький міський центр зайнятості, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 про встановлення факту припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту припинення трудових відносин з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, а саме за угодою сторін.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в липні 2010 року уклала трудовий договір з ОСОБА_2 , який надавав послуги населенню в сфері перевезення пасажирів - таксі. Зазначений трудовий договір був зареєстрований в Торецькому міському центрі зайнятості. Однак, заявниця так і не розпочала свою трудову діяльність у ФОП ОСОБА_2 , останній проти цього не заперечував, але попросив не зволікати і з`явитися до міського центру зайнятості для розірвання трудового договору. Проте, заявниця через сімейні обставини не могла з`явитися до міського центру зайнятості для розірвання трудового договору. Потім ФОП ОСОБА_2 і сам перестав її турбувати з цього приводу. Наразі заявник дізналася, що ОСОБА_2 перебуває у розшуку.

З цих підстав, вона не може реалізувати своє набуте право на отримання статусу безробітної, отримати допомогу по безробіттю, а також найти нову роботу.

В подальшому, заявник уточнила заявлені вимоги, просила суд встановити факт припинення трудових відносин з ФОП ОСОБА_2 на підставі ст. 38 КЗпП України, а саме за власним бажанням, у зв`язку з чим зобов`язати Торецький міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір, укладений з ФОП ОСОБА_2 .

Заявник у судове засідання не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, уточнені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи - Торецького міського центру зайнятості в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує.

Належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи ФОП ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, заяву про розгляд справи у його відсутності суду не надав, тому суд розглядав справу без його участі, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, КЗпП України та іншими нормативно - правовими актами щодо трудових правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосудді, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 01 липня 2010 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме заявником по справі та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 укладено трудовий договір № 3 з (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 8) ОСОБА_1 12 жовтня 2012 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище « ОСОБА_1 ».

Із повідомленої заявником ОСОБА_1 в своїй заяві інформації, яка ні ким і ні чим не спростована, остання так і не розпочала свою трудову діяльність за вказаним вище трудовим договором. За їх спільною домовленістю з ФОП ОСОБА_2 заявник на роботу не виходила і припинила свою діяльність з 02.07.2010 року, тобто наступного дня після укладення цього договору.

Відповідно до листа з Торецького міського центру зайнятості № 03/686/01-28-21 від 16.08.2021 (а.с. 5) трудовий договір № 3 від 01.07.2010 року, укладений між заявником ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 зареєстрований в міському центрі зайнятості. Станом на 16.08.2021 року даний трудовий договір не знято з реєстрації в Торецькому міському центрі зайнятості.

При встановленні факту припинення заявником трудових відносин з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 судом прийнято до уваги інформацію, що міститься в персональній картці застрахованої особи ОСОБА_1 за період з 2005 року по 2021 рік, в якій відсутні відомості про суми нарахованої заробітної плати, з якої сплачено відповідні страхові внески з моменту укладення з ФОП ОСОБА_2 трудового договору, та визнано належним доказом, оскільки система персоніфікованого обліку відомостей - це спеціальна інформаційна система, яка створена в Пенсійному фонді, в якій накопичуються відомості про заробіток, дохід, внески і стаж застрахованих осіб.

Із системного аналізу діючого пенсійного законодавства України вбачається, що відомості про застраховану особу подаються страхувальниками та після відповідної обробки на місцевому рівні подаються до Державного реєстру застрахованих осіб. У цьому сховищі у вигляді електронних облікових карток накопичуються відомості про застрахованих осіб за весь період їх трудової діяльності. Крім цього, єдина централізована база даних дозволяє накопичувати та зберігати інформацію, що надходить зі всіх місць, де працювала людина протягом своєї трудової діяльності. Це дає можливість одержати інформацію про дохід і страховий стаж застрахованої особи.

Згідно наявної інформації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з серпня 2014 року перебуває у розшуку, як особа, яка переховується від органів влади (а.с. 14).

У зв`язку тим, що роботодавець перебуває у розшуку вже тривалий час, заявник ОСОБА_1 не може розірвати трудовий договір у встановленому законом порядку та набути статус безробітної, яка може знову працевлаштуватись за направленням міського центру зайнятості.

З огляду на це, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 21 КЗпП України (в редакції Закону України, що діяв на час спірних правовідносин № 2275-VI від 16.06.2010) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 24 КЗпП України (в редакції Закону України, що діяв на час спірних правовідносин № 2275-VI від 16.06.2010) трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Із приписів ст. 24-1 КЗпП України (в редакції Закону України, що діяв на час спірних правовідносин № 2275- VI від 16.06.2010) у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Відповідно до вимог діючого трудового законодавства України розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості.

Так, відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 року № 260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково, в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір.

В п. 9 вказаного Порядку зазначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Фізична особа робить запис про підстави припинення трудового договору з посиланням на відповідні статті КЗпП України в третьому примірнику трудового договору, який після реєстрації зберігається в центрі зайнятості, і найманий працівник засвідчує своїм підписом припинення в третьому примірнику. На підставі цього, відповідальна особа центру зайнятості знімає трудовий договір з реєстрації, про що робиться запис у книзі реєстрації трудових договорів та запис на трьох примірниках трудового договору про зняття з реєстрації трудового договору.

Таким чином, запис на примірниках трудового договору про його зняття з реєстрації робиться на підставі здійсненого фізичною особою - підприємцем запису про підстави припинення такого договору.

Із змісту ст. 21 КЗпП України (в редакції Закону України, що діє на час розгляду даної справи в суді) вбачається, що трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

За ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації ) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, оскільки судом встановлено, що трудові відносини між заявником ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 фактично припинені з 02 липня 2010 року, проте ними не була дотримана передбачена законодавством України процедура розірвання трудового договору, на теперішній час фізична особа - підприємець перебуває у розшуку, через що заявник позбавлена можливості самостійно зняти трудовий договір з реєстрації та захистити своє порушене право, то її вимоги про встановлення факту припинення трудових відносин в зазначений період та зняття трудового договору з реєстрації в Торецькому міському центрі зайнятості підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 259, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заявлені вимоги задовольнити повністю.

Встановити факт припинення трудових відносин з 02 липня 2010 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на підставі ст. 38 КЗпП України, а саме за власним бажанням, та зняти в Торецькому міському центрі зайнятості, з реєстрації трудовий договір № 3, укладений 01.07.2010 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: Є.В. Челюбєєв