Справа № 615/1828/21
Провадження № 2/615/32/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2022 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання - Дутко В.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Валківської міської ради Харківської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

встановив:

03.12.2021 року представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить:

- встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №025153, виданий на ім`я ОСОБА_3 , належить ОСОБА_3 ;

- визнати за позивачем право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №025153, зареєстрованого 02.08.1996 року за №160, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_3 відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «ім. Комінтерну» Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області набула право на земельну частку, в зв`язку з чим на її ім`я виготовлено сертифікат серії ХР №025153, який остання за життя втратила за невідомих позивачу обставин. 14.06.2001 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на майновий пай члена КСП, яке за життя віддала позивачу. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадщину прийняла її племінниця ОСОБА_1 , вступивши в управління та володіння спадковим майном померлої. Наразі позивач позбавлена можливості оформити право на спадкове майно в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) та розбіжності у написанні прізвища спадкодавця.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 06.12.2021 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

В судове засідання представник позивача надала клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Представник відповідача - міський голова Скрипніченко В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, суд враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася « ОСОБА_3 », батьками якої записані « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 », що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 15.01.1974 року с. Шарівка Валківського району Харківської області, актовий запис №52.

Згідно архівної довідки ХОДА від 24.11.2020 року, в архівному фонді Бюро записів актів громадянського стану міських відділень Управління НКВС УРСР по Харківській області у книзі реєстрації актів про народження по Великолихівській сільській раді Валківського району Харківської області за 1930 рік є запис від 07.12.1930 року (реєстраційний номер 58) про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 « ОСОБА_8 », батько якої « ОСОБА_6 », 37 років, мати - « ОСОБА_9 », 34 роки, національність батьків новонародженої не вказано.

26.05.1953 року « ОСОБА_10 » уклав шлюб із « ОСОБА_8 », після чого їй присвоєно прізвище ОСОБА_8 , що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 26.05.1954 року с. В. Лиховка Валківського району Харківської області, актовий запис №28.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 14.05.1954 року В. Лихивським ЗАГС Валківського району, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася позивач « ОСОБА_1 », батьками якої записані « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_8 », актовий запис №23.

Тітка позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 12.03.2003 року виконавчим комітетом Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області складено актовий запис №12.

Згідно довідки Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області №82 від 01.03.2021 року, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті була зареєстрована та фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Крім неї в будинку на день смерті ніхто не був зареєстрований та не проживав.

Мати позивача ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 21.03.2014 року виконавчим комітетом Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області складено актовий запис №15.

Як зазначено в інформації Міжрайонного управління у Валківському та Коломацькому районах ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 02.07.2021 року, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Валківською РДА по КСП ім. Комінтерна, на ім`я ОСОБА_3 02.08.1996 року за №160 зареєстровано та видано власнику сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №025153, про що свідчить підпис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Відомості про реєстрацію станом на 01.01.2013 року Державного акта на право власності на земельну ділянку в замін зазначеного сертифікату із земель колишнього КСП ім. Комінтерна на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області на ім`я ОСОБА_3 в Книгах записів реєстрації державних актів не значиться.

За повідомленням директора ПСП «Шарівка» Войтенко О.В. №1/6-2021 від 29.09.2021 року, тітка позивача ОСОБА_3 дійсно за життя працювала в КСП ім. Комінтерна, набула право на земельну частку (пай) та отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №025153 та свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на майновий пай члена КСП (майновий пай). Згідно даних, наявних в облікових відомостях ПСП «Шарівка», ОСОБА_3 під час роботи в КСП ім. Комінтерна змінювала прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 . За яких обставин було здійснено зміну прізвища, з наявних на підприємстві документів, встановити неможливо. Інші особи зі схожим прізвищем, ім`ям та бо-батькові в КСП ім. Комінтерна не працювали.

14.06.2001 року на ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво серії НОМЕР_1 по право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат), згідно якого остання має право на пайовий фонд майна КСП ім. Комінтерна, яке реорганізоване в ПСП ім. Комінтерну, с. Шарівка, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 12.05.2001 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01.04.2001 року становить 1722179 грн., частка ОСОБА_3 визначена в розмірі 5699 грн., або 0,003%.

Зі змісту письмової консультації приватного нотаріусу Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. слідує, що спадкоємцем майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її рідна племінниця ОСОБА_1 , оскільки спадкодавець в шлюбі не перебувала, дітей не було, рідна сестра ОСОБА_8 спадщину не прийняла, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємців ОСОБА_3 , передбачених ст.ст.1261,1263,1264,1966 ЦК України, та інших спадкоємців, передбачених ст.ст.1262,1265 ЦК України, немає.

Відповідно до витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №66595568 від 27.09.2021 року, відносно майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкова справа не відкривалась.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

П.17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в нинішній редакції) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст.3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці.

З огляду на викладене, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи свідчать, що розбіжності в зазначенні особистих даних спадкодавця позбавляють позивача оформити спадкові права в нотаріальному порядку, тому в даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованим та відповідає положенням п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Крім того, встановлено, що ОСОБА_3 , як член КСП ім. Комінтерна, має право на земельну частку (пай), що є підставою для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №025153, зареєстрований 02.08.1996 року за №160 на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №025153, зареєстрованого 02.08.1996 року за №160, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 17.01.2022 року.

Суддя А.П. Токмакова