Справа №155/1378/21
Провадження №2/155/51/22
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2022 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Санакоєва Д.Т., при секретарі судового засідання Федонюк О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Єрмак Олег Віталійович до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Борщагівської територіальної громади Бучанського району Київської області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Єрмака О.В. звернувсь до суду з позовом якому просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із ним та припинити стягнення аліментів на його утримання в користь відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 жовтня 2015 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №24. У даному шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . 23 жовтня 2017 року рішенням Сарненського районного суду Рівненської області шлюб між ними було розірвано, а сина, ОСОБА_3 було залишено проживати разом з матір`ю ОСОБА_2 . 11 жовтня 2017 року Сарненським районним судом Рівненської області було видано судовий наказ, яким було наказано стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Задовольняючи вимоги про стягнення аліментів, Сарненський районний суд Рівненської області виходив з того, що дитина проживає разом з матір`ю. Позивач вказує, що у липні 2021 року отримав від відповідача лист з повідомленням про те, що з серпня 2021 року остання на невідомий термін виїжджає за межі України. у зв`язку з чим залишає малолітнього сина разом зі своєю матір`ю. Таким чином, станом на дату написання позовної заяви малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично проживає разом із батьком. Позивач стверджує, що аліменти на утримання дитини сплачував належним чином, а тому, не має заборгованості з їх сплати, має можливість забезпечити свого сина житлом та можливістю відвідувати навчальний заклад. Це дозволяє йому належним чином піклуватися про навчання та всебічний розвиток дитини.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав до суду письмову заяву в якій просять розгляд справи проводити у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити.

Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання до суду не з`явилася, однак скерувала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, у зв`язку із виїздом за кордон та фактичним проживанням дитини з батьком позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд визначити місце проживання дитини з батьком ОСОБА_1 та припинити стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою від 18.11.2021 року залучено у справу третю особу на стороні позивача яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - службу у справах дітей Горохівської міської ради на орган опіки та піклування Борщагівської територіальної громади Бучанського району Київської області

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у висновку.

Дослідивши матеріали справи оцінивши додані до неї письмові докази, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно із ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У частинах першій-третій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини насамперед необхідно виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 23 жовтня 2017 року було розірвано (а.с.14).

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим виконавчим комітетом Сарненської селищної ради, з якого вбачається, що сторони є його батьками (а.с.13).

Вищевказаним рішенням суду місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено разом із матір`ю ОСОБА_2 .

Із поданої відповідачем ОСОБА_2 заяви вбачається, що остання у зв`язку із виїздом за кордон та фактичним проживанням дитини з батьком позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд визначити місце проживання дитини з батьком ОСОБА_1 .

З матеріалів справи, а саме із долученої копії договору оренди житла від 03.09.2021 року, вбачається, що позивач ОСОБА_1 орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки від 12 вересня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 з 07 вересня 2021 року навчається в ДНЗ ТОВ ЗАКЛАД ОСВІТИ ПЕРШИЙ ОКЕАН, який знаходиться за адресою: с. Софіївська Борщагівська, вул. Жулянська, 62 Київської області.

Відповідно до висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 затвердженого рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 21 грудня 2021 року №835/26 на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини від 13 грудня 2021 року (протокол №10) орган опіки та піклування вважає за доцільне визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 .

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 61-327цс18 відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини.

Однак судом встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із батьком ОСОБА_1 в орендованій квартирі, який приділяє достатньо уваги для його виховання, відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, дитина перебуває на його утриманні, відвідує дошкільний навчальний заклад за місцем проживання.

Факт виїзду відповідача за кордон суд вважає обставиною, що має істотне значення для вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини.

Враховуючи вищенаведені обставини, керуючись принципом максимального забезпечення прав та інтересів дитини, зважаючи на те, що відповідач визнала позов та не заперечувала щодо проживання дитини з батьком, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що визначення місця проживання дитини разом із батьком забезпечить якнайкращі інтереси дитини, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що матір дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною та участі у її вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування чи за рішенням суду.

При вирішенні позовної вимоги про припинення стягнення аліментів, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

11 жовтня 2017 року Сарненським районним судом Рівненської області було видано судовий наказ, яким було наказано стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с.15, 16).

Отже, беручи до уваги наведені вище правові норми, обставини справи, зважаючи, що син проживає на даний час із позивачем, враховуючи висновок суду про необхідність визначення місця проживання разом із батьком, який несе витрати на утримання сина, та продовжує сплачувати на користь відповідача аліменти за рішенням суду, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення стягнення аліментів на утримання дитини з дати звернення позивача до суду 28.09.2021 року.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.10-13, 77, 81, 263-265, 430 ЦПК України, ст.7, 160, 161, 171, 180-182, 184 СК України, ст.8, 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства",

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Єрмак Олег Віталійович до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Борщагівської територіальної громади Бучанського району Київської області задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 .

Припинити стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються відповідно до судового наказу від 11 жовтня 2017 року Сарненського районного суду Рівненської області у справі №572/2314/17.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення в повному обсязі складено 26 січня 2022 року.

Cуддя Горохівського районного суду

Волинської області Д.Т.Санакоєв