ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року

м. Харків

справа № 643/15277/14-ц

провадження № 22-ц/818/40/22

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Антонович А.А.,

учасники справи:

боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

особа, дії якої оскаржуються - Московський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

стягувач товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2020 року, постановлену в складі судді Довготько Т.М.,

УСТАНОВИВ :

Тринадцятого січня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (надалі Московський ВДВС) Світличного Даниїла Ігоровича, у якій просили визнати дії державного виконавця Московського ВДВС щодо відкриття 13.07.2018 виконавчого провадження (надалі ВП) № 56765454 незаконними, скасувати постанову від 13.07.2018 про відкриття ВП №56765454; визнати дії заступника начальника Московського ВДВС Трофімової Тетяни Миколаївни щодо винесення постанови у ВП № 56765454 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 23.01.2019 незаконними, скасувати постанову заступника начальника Московського ВДВС у ВП №56765454 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 23.01.2019року; визнати дії державного виконавця Московського ВДВС Павличева Юрія Володимировича щодо винесення постанови у ВП № 56765670 про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2018 незаконними, скасувати постанови державного виконавця Московського ВДВС про відкриття ВП №56765670, постанову від 31.07.2018 про розшук майна боржника, постанову від 31.07.2018 про арешт майна боржника.

Скарга мотивована тим, що Московським районним судом м. Харкова 05.12.2015 були видані виконавчі листи по справі №643/15277/14 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 961485,46 грн. та судових витрат у розмірі 3654 грн. 15.06.2018 від імені АТ «Дельта Банк» Мордак І.С. подала заяви про примусове виконання вказаного рішення суду. Довіреність на ім`я ОСОБА_4 видана від імені ПАТ «Дельта Банк» та підписана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк». Будь-яких даних, які б свідчили про те, що АТ «Дельта Банк» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» до виконавчої служби не надано. Такими діями порушені вимоги ст.ст. 15,16,19 Закону України «Про виконавче провадження» в частині представництва інтересів стягувача ПАТ «Дельта Банк» не уповноваженою на це особою. На підставі вказаних виконавчих листів працівниками Московського ВДВС були прийняті рішення: від 13.07.2018 про відкриття ВП №56765454. В указаному виконавчому провадженні була прийнята постанова від 23.01.2019 про об`єднання виконавчого провадження у зведене виконавче провадження, а саме провадження №52557398 та №56765454 у виконавче провадження №58184628.

13.07.2018 на підставі поданої неповноважним представником стягувача заяви було також відкрите ВП №56765670, у постанові про відкриття ВП № 56765670 було вказано, що виконавчий лист № 643/15277/14-ц був виданий 05.02.2018, зроблене посилання на п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

В указаному ВП № 56765670 були прийняті постанова від 31.07.2018 про розшук майна боржника, постанова від 31.07.2018 про арешт майна боржника. Такі дії працівників Московського ВДВС не відповідають вимогам ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Постанови від 13.07.2018 про відкриття ВП №56765670 та ВП №56765454 містять завідомо неправдиві данні про строки видачі виконавчого документа для виконання, а саме, визначена дата 05.02.2018, тоді як фактично виконавчі листи видані 05.02.2015. ВП № 56765670 та ВП №56765454 відкриті з порушенням вимог ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. ПАТ «Дельта Банк» могло пред`явити до виконання виконавчі листи у справі № 643/15277/14-ц до 05.02.2018 враховуючи вимоги ст.12 Закону. Проте судом був встановлений спеціальний строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а саме 21.01.2016. Зазначений строк міг бути змінений або поновлений судом, який видав виконавчий документ для виконання, чого зроблено не було. Отже, постанови про відкриття виконавчого провадження, а також інші постанови за матеріалами виконавчих проваджень є такими, що не відповідають вимогам Закону та підлягають скасуванню.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2020 року у задоволені скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що у виконавчих листах, виданих Московським районним судом м. Харкова у цивільній справі № 643/15277/14-ц, строк їх пред`явлення до виконання був установлений до 21.01.2016 з урахуванням чинної на той час редакції статті 22 Закону України «Про виконавче провадження». 05.10.2016 набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції, якою строк пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих до набрання чинності вказаною редакцією закону, установлений у три роки. В останній день строку пред`явлення виконавчих листів у справі № 643/15277/14-ц до виконання, 22.01.2018 (21.01.2018 вихідний день), виконавчі листи були направлені до Московського ВДВС. Але 29.01.2018 виконавчі листи були повернуті стягувачу у зв`язку з тим, що в них не зазначена дата народження боржника. Пред`явленням 22.01.2018 виконавчих листів у справі № 643/15277/14-ц до виконання стягувач перервав строк їх пред`явлення до виконання. Тому повторно пред`являючи виконавчі листи у справі № 643/15277/14-ц до виконання Московському ВДВС 15.06.2018, стягувач не порушив установлені статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки. Безпідставними є доводи скаржників про відсутність даних про правонаступництво АТ «Дельта Банк» прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк». Посилання на неправдивість зазначення у виконавчих документах дати видачі виконавчих листів 05.02. замість правильної 05.02.2015 визнані судом не суттєвими, та такими, що не можуть слугувати підставою для скасування постанов державного виконавця. Державний виконавць у судовому засіданні зазначив, що дата 05.02.2018 вказана у постановах помилково замість 05.02.2015. Стосовно неправомірності не виконання всіх виконавчих листів у справі № 643/15277/14-ц у межах зведеного виконавчого провадження тим виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження, то суд послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17, де вказано, що стаття 30 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обов`язок лише державного виконавця передати відкрите виконавче провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, для виконання ним у рамках зведеного виконавчого провадження кількох рішень щодо одного боржника, тоді як в даному випадку відкриті виконавчі провадження з виконання одного рішення щодо стягнення заборгованості та судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, виконавчий документ в межах встановлених ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція від 1999 року) не було пред`явлено у строк до 21 січня 2016 року, тому на вказаний документ не може розповсюджуватись дія Закону в редакції 2016 року, яка набрала сили 05.10.2016. В суді першої інстанції ОСОБА_4 , яка діяла від імені стягувача, не підтвердила належним чином свої повноваження в порядку само представництва юридичної особи. Судом зазначено, що 22 січня 2018 року банком були направлені виконавчі документи до виконання, які 29.01.2018 старшим державним виконавцем Московського ВДВС Світличним Д.І. були повернуті. Повідомлення, на яке посилається суд, до матеріалів справи не долучено та судом не досліджувалось. Представник стягувача у судовому засіданні 10.03.2020 надав суду поштові квитанції нібито направлення виконавчого листа до виконавчої служби, але останні не містять відомостей, що відправником є ПАТ «Дельта Банк», отримувачем є Московський ВДВС, дата 22.01.2018. Оскільки рішення суду про стягнення заборгованості ухвалено на користь ПАТ «Дельта Банк», а з заявою про примусове виконання рішення суду звернулося АТ «Дельта Банк», відбулась заміна сторони виконавчого провадження, що також не було враховано судом. Апелянт вважає, що з 03.03.2015 ПАТ «Дельта Банк» не може бути стягувачем, так як не має відповідних повноважень та не наділений обсягом цивільної правоздатності, оскільки виконання функцій банківської установи НБУ передано Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року до участі у справі № 643/15277/14-ц за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії та рішення Московського ВДВС залучене товариство з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «Форінт» у якості правонаступника стягувача ПАТ «Дельта Банк».

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення ОСОБА_3 , представників Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, уважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено судовим розглядом і вбачається з матеріалів справи, 05.02.2015 Московський районний суд м. Харкова видав два виконавчі листи у справі № 643/15277/14-ц: про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 961 485 грн 46 коп. заборгованості за кредитним договором (т.1 а.с. 30-31) та про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» в рівних частках 3654 грн судових витрат (т.1 а.с. 35-36).

Двадцять другого січня 2018 року ОСОБА_4 , діючи як представник АТ «Дельта Банк» направила на адресу Московського ВДВС заяву про примусове виконання виконавчого листа № 643/15277/14-ц від 05.02.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 961 485 грн 46 коп. (т.1 а.с. 201).

Повідомленням від 29.01.2018 старший державний виконавець Московського ВДВС Світличний Даніїл Ігорович повернув виконавчий документ № 643/15277/14-ц від 05.02.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 961 485 грн 46 коп. стягувачу без виконання, оскільки не зазначена дата народження боржника (т.1 а.с. 199).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не підтверджено пред`явлення АТ «Дельта Банк» виконавчого листа № 643/15277/14-ц від 05.02.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь кредитної заборгованості до виконання 22.01.2018. Вказані вище докази у сукупності є достатніми та належними для встановлення вказаної обставини. Іншими матеріалами справи вказані докази не спростовуються.

Разом з тим, матеріали справи не доведено, що 22.01.2018 до виконання пред`являвся виконавчий лист № 643/15277/14-ц від 05.02.2015 про стягнення на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_1 , а також судових витрат по справі.

15.06.2018 ОСОБА_4 , діючи в інтересах АТ «Дельта Банк», направила на адресу Московського ВДВС виконавчий лист № 643/15277/14-ц від 05.02.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» 961 485 грн 46 коп. кредитної заборгованості та про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» 1827 грн судового збору (т.1 а.с. 28-31, 33-36).

Постановою від 13.07.2018 державний виконавець Московського ВДВС Павличев Юрій Володимирович відкрив ВП № 56765670 для виконання виконавчого листа № 643/15277/14-ц від 05.02.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» 3654 грн судового збору (т.1 а.с. 32).

Постановою від 13.07.2018 державний виконавець Московського ВДВС Павличев Юрій Володимирович відкрив ВП № 56765454 для виконання виконавчого листа № 643/15277/14-ц від 05.02.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» 961 485 грн 46 коп. кредитної заборгованості (т.1 а.с. 27).

На час видачі виконавчих листів у справі № 643/15277/14-ц діяв Закон України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», у статті 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (надалі Закон № 1404-VIII), згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18 (провадження № 61-6732св19) вказано, що «Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності».

Подібні висновки висловлені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18), від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17 (провадження № 61-42207св18), від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18 (провадження № 61-6732св19).

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що відкриваючи 13.07.2018 ВП № 56765454 та ВП № 56765670 державний виконавець Московського ВДВС діяв відповідно до закону, а строк пред`явлення виконавчих листів № 643/15277/14-ц від 05.02.2015 не минув.

Як установлено вище, виконавчі листи № 643/15277/14-ц від 05.02.2015 мали бути пред`явлені до виконання до 21.01.2016. Станом на час набрання чинності 05.10.2016 Закону № 1404-VIII, строк пред`явлення виконавчих листів № 643/15277/14-ц від 05.02.2015 сплинув. Отже, встановлений Законом № 1404-VIII трирічний строк пред`явлення виконавчих листів до виконання до виконавчих листів № 643/15277/14-ц від 05.02.2015 не міг бути застосований.

Постановою державного виконавця Московського ВДВС Світличного Д.І. від 23.01.2019 ВП № 56765454 було об`єднане з ВП №52557398 у зведене виконавче провадження №58184628 (т.1 а.с. 98).

Постановами державного виконавця Московського ВДВС Павличевої Ю.В. від 31.07.2018 у ВП № 56765670 було оголошене в розшук майно боржника ОСОБА_1 , а саме автотранспортний засіб BMW, д.з. НОМЕР_1 , та накладений арешт на все майно, шо належить боржнику ОСОБА_1 (т.1 а.с. 37-38).

Оскільки колегією суддів установлено, що виконавчі провадження № 56765454 та № 56765670 були відкриті Московським ВДВС за виконавчими листами, строк пред`явлення до виконання яких пропущений, чим порушені норми закону, всі наступні за цим виконавчі дії також є протиправними.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , належить задовольнити частково, ухвалу суду від 10.03.2020 скасувати з ухваленням нового судового рішення. Скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дії державних виконавців Московоського ВДВС підлягає задоволенню частково. Неправомірними слід визнати дії державних виконавців Московського ВДВС по відкриттю ВП № 56765454 та № .07.2018, по об`єднанню 23.01.2019 ВП № 56765454 у зведене виконавче провадження, по накладенню 31.07.2018 арешту та оголошенню розшуку майна боржника у ВП № 56765670. Державних виконавців Московського ВДВС слід зобов`язати скасувати зазначені вище постанови.

Скасовувати постанови державного виконавця самостійно суд апеляційної інстанції позбавлений можливості в силу вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі скарги на дії державного виконавця до суду першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були звільнені від сплати, оскільки статтею 4 Закону України "Про судовий збір" не передбачена необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив 420 грн 40 коп. судового збору (т.1 а.с. 250).

Отже, з Московського ВДВС на користь ОСОБА_1 належить стягнути 420 грн 40 коп. судового збору у якості компенсації понесених судових витрат.

При цьому Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дії державних виконавців Московського ВДВС визнана судом обґрунтованою з указаних вище підстав, колегія суддів не вбачає необхідності надавати оцінку законності дій державних виконавців за іншими підставами, викладеними у скарзі.

Керуючись статтями 367, 368, 371, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державних виконавців Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області по відкриттю 13 липня 2018 року виконавчого провадження № 56765454 та зобов`язати державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати постанову від 13 липня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56765454.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області по об`єднанню 23 січня 2019 року виконавчого провадження № 56765454 у зведене виконавче провадження та зобов`язати державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати постанову від 23 січня 2019 року про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області по відкриттю 13 липня 2018 року виконавчого провадження № 56765670 та зобов`язати державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати постанову від 13 липня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56765670, про арешт майна боржника від 31 липня 2018 року, про розшук майна боржника від 31 липня 2018 року.

Стягнути з Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Певний текст постанови складено 24 січня 2022 року.

Головуючий - О.Ю. Тичкова

Судді: Н.П. Пилипчук

О.В. Маміна