Справа №:755/1294/22
Провадження №: 2-з/755/30/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2022 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , особи, які можуть отримати статус учасників справи: ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авдієнко Оксана Віталіївна, про забезпечення позову до пред`явлення,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову до його пред`явлення, а саме: заборонити всім суб`єктами державної реєстрації та державним реєстраторам, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії, в тому числі нотаріусами, державним реєстраторам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.2019 року, яке видане приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Авдієнко О.В.

Заява про забезпечення позову подана до подання позову до суду.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.

Заяву про забезпечення позову заявник мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина заявника - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги стали заявник та спільна донька - ОСОБА_2 . З донькою був укладений усний договір про те, що заявник відмовляється від спадщини, а донька приймає спадщину, однак користуватися спадковою квартирою будуть спільно.

21.01.2019 року заявник подав до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнко О.В. заяву про відмову від спадщини, ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини. ОСОБА_1 вважає, що відмова від спадщини є недійсною, оскільки написана під впливом обману, оскільки донька пообіцяла заявнику, що після того, як він подасть заяву про відмову від прийняття спадщини купить йому квартиру для окремого проживання.

Останнім часом під час сварок ОСОБА_2 неодноразово заявляла, що має усі права здійснити продаж майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнко Оксана Віталіївна буде визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Станом на сьогодні вказана квартира є єдиним житлом ОСОБА_1 , оскільки квартиру купували з покійною дружиною - ОСОБА_3 .

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

В постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 756/2609/20 (61-11479св20) зазначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З аналізу наведених заявником обставин та долучених до заяви доказів, суд не вбачає підстав для вжиття у даному конкретному випадку таких заходів забезпечення позову до його пред`явлення, про які просить заявник, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 чи відповідний орган реєстрації вчиняє дії, спрямовані на відчуження спірного майна. ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження того, що відносно квартири за адресою: АДРЕСА_1 здійснювались чи здійснюються реєстраційні дії або інші дії щодо відчуження майна чи відносно нього розпочато процедуру виселення із займаного ним житла.

Таким чином, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 153 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , особи, які можуть отримати статус учасників справи: ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авдієнко Оксана Віталіївна, про забезпечення позову до пред`явлення, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.В.Коваленко