Справа № 237/5082/21
Провадження № 2/237/580/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17.01.22 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С. М.,

при секретарі Бахтіяровій Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вугледарської міської територіальної громади про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до Вугледарської міської територіальної громади про визнання права власності.

У судове позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі

Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.

У 2000 роках позивач розпочав будівництво комплексу будівель та споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . До складу майна входять: операторська АЗС літ. А, загальною площею 32,18 кв. м.; ємність палива 1x3 літ. В; ємність ЗВГ літ. Б; колонка літ. Г.

На підставі рішення виконавчого комітету Павлівської сільської ради від 22.02.2012р. №3, ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 29.02.2012р.

В результаті переїзду позивача, оригінал свідоцтва про право власності на вищезазначений комплекс споруд було втрачено, що з`ясувалось лише коли ОСОБА_1 звернувся до місцевих органів для зміни цільового призначення землі. У наявності оригінал технічного паспорту на ім`я ОСОБА_1 , копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Позивач звертався до виконавчого комітету Вугледарської міської ради з приводу видачі дублікату правовстановлюючого документу.

Згідно листа про надання інформації Вугледарської міської ради, повідомлено про неможливість надати дублікат, а так само завірену належним чином копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно, оскільки воно було втрачене.

На підставі вищезазначеного, ОСОБА_1 є власником комплексу будівель та споруд, що підтверджено копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, але не має змоги вільно розпоряджатися власним майном, що і є приводом для звернення до суду.

Вважаю, що позовні вимоги мають бути задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до правил ст.ст. 15,16. ПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 392 ТТК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно, зокрема, на квартиру, жилий будинок або будь-яке інше приміщення.

Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України право на позов виникає також з підстав втрати правовстановлюючого документа виникає у особи, яка фактично володіє спірним майном у тому разі, коли таке право не оспорюється іншими особами, тобто за відсутності обставин, які свідчать про наявність у них трава вимоги щодо спірного майна , але у зв`язку відсутністю можливості отримання дублікату правовстановлюючого документа.

Слід зазначити, що Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи без перешкодо користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 ЦКУкраїни).

Згідно статей 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений у статті 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є,зокрема, визнання права.

Відповідно до п.7.ч.З ст.175 ЦПК України повідомляю, що вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалось.

У відповідності із п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України підтверджую, що мною не подано іншого позовудо цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.5 ст.95, п.8 ч.3 ст.175 маю у наявності оригінали письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви, окрім свідоцтва про право власності на комплекс вищезазначених споруд. Таким чином позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ч.4 ст.41 Конституції України, ст.ст. З, 4, 5, 16, ст.175 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 328, 392, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вугледарської міської територіальної громади про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області, 08.06.1995 року, РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на комплекс будівель та споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу майна входять: операторська АЗС літ. А, загальною площею 32.18 кв. м.; ємність палива 1x3 літ. В; ємність ЗВГ літ. Б; колонка літ. Г.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 17.01.22 року