Провадження № 2/522/2928/22
Справа № 523/1789/22
УХВАЛА

про залишення без руху

26 січня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 25.01.2022 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Матеріали справи містять клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору. Позивач вказав, що він діє в інтересах дітей та захищає сімейні права.

Згідно п.Г ч.2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо позивачем є особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Також згідно ч.3 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» , враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд дослідивши, матеріали заяви про звільнення від сплати судового збору та додані до неї додатки приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви виходячи з наступного.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, суд приходить до висновку про виключність обставин для звільнення позивача від сплати судового збору.

Велика палата Верховного суду при розгляді справи №0940/2276/18 від 14.01.2021 зробила висновок, що з аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Суд не може погодитися з доводами позивача, що він діє в інтересах дітей, оскільки позивач звертається до суду за захистом своїх батьківських прав.

Тому, підстав для звільнення його як позивача, який звертається за захистом прав малолітніх дітей, немає, адже ОСОБА_1 діє в своїх інтересах. Позовні вимоги мотивовані невідповідністю висновку Конституції України та Законам України, втім не тим, що висновок якимось чином порушує права дітей, що також свідчить про звернення позивача за захистом свого права як батька.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» містить перелік категорій осіб, що звільнені від сплати судового збору автоматично, без клопотання позивача, але ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору. Суд наголошує, що він звертається за захистом власних батьківськиих прав, а не діє в інтересах інших осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволення вимог про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» та станом на 1 січня 2022 року становить 2481 гривня.

Отже, сплаті за одну вимогу немайнового характеру становить сума судового збору у розмірі 992,40 грн.

У відповідності до ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, встановленим указаними пунктами даної норми, зокрема, в позовній заяві не зазначено відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, не надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Вищевикладене не дає підставу суду зробити висновок про належне оформлення позовної заяви у відповідності до ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Статтею 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суд вбачає, що позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви, а саме: сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн., надати відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, надати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Заяву про усунення недоліків разом з долученими документами необхідно надати до Приморського районного суду м. Одеси через канцелярію суду.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

У разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Я. Бондар