26.01.2022 Справа №607/1195/22
Справа №607/1195/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2022 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явленню шляхом накладення арешту на двокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 заборонивши Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головному управлінні Національної гвардії України, виконавчому комітету Тернопільської міської ради вчиняти дії спрямовані на оформлення документів на видачу ордеру та сприяння у засвідченні ними права власності на спірне житло, а також інші дії, що можуть спричинити відчуження вказаного майна.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказав, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_2 та перебуває на квартирному обліку загальної черги осіб, що потребують поліпшення житлових умов за рахунок Національної гвардії України з 27.12.2004 року та у списках на першочергове забезпечення житлової площі з 14.09.2015 року.

Рішенням у вигляді протоколу №7 засідання житлово-побутової комісії 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 від 10.12.2020 ухвалено клопотати перед житлово-побутовою комісією військової частини НОМЕР_2 про розподіл йому на сім`ю із трьох осіб нової окремої двокімнатної квартири за АДРЕСА_2 . Вважає, що у подальшому, вказане рішення було змінено військовою частиною НОМЕР_2 , яка спільно з Головним управлінням Національної гвардії України намагається розподілити житлове приміщення іншій особі, у зв`язку з чим порушили перед виконавчим комітетом Тернопільської міської ради про видачу ордеру на зайняття житлового приміщення по АДРЕСА_3 . Рішенням за №28 від 16.12.2021 року вказане житлове приміщення розподіле іншій особі, яка перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. На даний час військовою частиною НОМЕР_2 вчиняються дії спрямовані на видачу ордеру на квартиру за АДРЕСА_1 .

Виходячи із наведеного, предметом позову є визнання протиправними дій та скасування рішень спрямованих на відміну рішення у вигляді протоколу №7 від 10.12.2020 року, яким надано йому на сім`ю із трьох осіб житлове приміщення, що перешкоджає йому отримати ордер на таке приміщення. Відтак вважає, що забезпечення позову у зазначений ним спосіб, відповідає змісту позовних вимог, та у протилежному випадку зможе ускладнити чи зробити неможливим виконання можливого рішення у справі.

Посилаючись на наведене, просить вжити заходи забезпечення позову.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, вважає, що заява позивача про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та є необґрунтованою, виходячи із наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, у п. 9 даної Постанови Верховний Суд зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен переконатися у тому, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може грунтуватися на припущеннях позивача .

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно витягу з протоколу №7 спільного засідання командування та житлово-побутової комісії 2 батальйону військової частини НОМЕР_2 від 10.12.2020, ухвалено клопотати перед житлово-побутовою комісією військової частини НОМЕР_2 про розподіл ОСОБА_1 на сім`ю із трьох осіб нової окремої двокімнатної квартири за АДРЕСА_2 .

Відповідно до розподілу житлових приміщень серед військових частин Національної гвардії України, затвердженого командувачем Національної гвардії України, військова частина НОМЕР_1 - двокімнатна квартира за АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з протоколу №28 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2021 року, вирішено надати ОСОБА_2 двокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 .

Згідно листа виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 21.01.2022 року, на розгляді у виконавчого комітету Тернопільської міської ради перебуває звернення військової частини НОМЕР_1 та Головного управління Національної гвардії України щодо видачі ордера на квартиру військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 . Розгляд звернення перенесено. Ордер на квартиру за АДРЕСА_1 військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 не видавався.

Як слідує з викладених у заяві обставин, позивач має намір звертатись до суду із позовом про визнання протиправними дій та скасування рішень спрямованих на відміну рішення у вигляді протоколу №7 від 10.12.2020 року, яким надано йому на сім`ю із трьох осіб житлове приміщення, квартиру за АДРЕСА_2 , що перешкоджають йому отримати ордер на таке приміщення.

Із змісту поданої заяви встановлено, що заявником необґрунтовано належними та достовірними доказами необхідність забезпечення позову до його пред`явлення, не надано жодного доказу щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визнання протиправними дій та скасування рішень спрямованих на відміну рішення у вигляді протоколу №7 від 10.12.2020 року, яким надано йому на сім`ю із трьох осіб житлове приміщення. Із змісту поданої заяви не є зрозумілим та обґрунтованим, яким чином вказаний захід забезпечення позову забезпечить виконання можливого рішення суду про визнання протиправними дій та скасування рішень.

Доводи заявника про те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову утруднить виконання можливого рішення суду та ефективний захист його прав, є безпідставними та жодними доказами не підтвердженими.

Більше того, із матеріалів справи судом не встановлено факту наявності спору між сторонами, оскільки станом на день подання заяви про забезпечення позову позов до суду не поданий, будь -які претензії до відповідачів не надсилались.

У заяві не наведено жодних доказів того, що відповідачі будуть ухилятись від виконання можливого рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання та без вжиття заходів забезпечення позову захист прав та інтересів позивача стане неможливим.

Сама лише думка позивача з приводу ускладнення в майбутньому виконання рішення суду, не може бути визнана судом достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову у спірних правовідносинах, оскільки є суб`єктивним судженням позивача, без зазначення існуючої очевидної небезпеки заподіяння шкоди позивачу.

Відтак, твердження про те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав стане неможливим, не підтвердженні належними та достатніми доказами.

Крім того, позивачем заявлено про застосування одночасно двох видів забезпечення позову, а саме арешт квартири та заборона вчиняти дії, які є самостійними видами забезпечення позову. При цьому позивачем не обґрунтовано необхідність вжиття одночасно таких заходів забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК, а тому її слід повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 151-154, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, повернути заявнику.

Роз`яснити, що заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 26 січня 2022 року.

Суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області І.М. Черніцька