Справа № 529/1059/21
Провадження № 2/529/40/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бурлиги Н.Л.,

розглянувши в приміщенні суду в смт Диканька Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авансар", за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авансар" (далі - ТОВ "ФК "Авансар") про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у грудні 2021 року йому стало відомо, що з його заробітної плати здійснюються відрахування у розмірі 20 % на погашення боргу перед ТОВ "ФК "Авансар" у межах виконавчого провадження № 67001314. Підставою для відкриття виконавчого провадження є вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчий напис № 68146 від 28.05.2021 про стягнення з нього на користь ТОВ "ФК "Авансар" заборгованості в розмірі 12 356,32 грн за кредитним договором від 18.02.2016 № 200461288, укладеним між ним та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий Центр".

Позивач ОСОБА_1 зазначає у позові, що лише із постанови від 23.10.2021 про звернення стягнення на його доходи він дізнався про те, що первісний кредитор ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий Центр", з яким він укладав кредитний договір від 18.02.2016, відступив своє право вимоги на користь ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" згідно договору відступлення права вимоги від 11.04.2016. В свою чергу, ТОВ "ФК "Плеяда" відступило право вимоги на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фагор" згідно договору факторингу від 22.05.2016, а ТОВ "ФК "Фагор" відступило право вимоги відповідачу ТОВ "ФК "Авансар" згідно договору факторингу від 18.05.2018. Позивач вказує, що ні первісний кредитор, ні в подальшому нові кредитори його письмово не повідомляли про заміну кредитора у результаті відступлення права вимоги. Вищевказаний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною та стягнута поза межами строку позовної давності.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати вищезазначений виконавчий напис нотаріуса № 68146 від 28.05.2021 таким, що не підлягає виконанню та стягнути на свою користь з відповідача понесені ним судові витрати у справі у загальному розмірі 1 362,00 грн.

14.12.2021 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності.

З наявної у матеріалах справи поштової розписки про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позову з доданими до неї копіями документів вбачається, що відповідач ТОВ "ФК "Авансар" зазначені документи отримав 24 грудня 2021 року, однак у визначений йому строк, відзиву, заперечень на позов або інших клопотань суду не подав.

З поштової відмітки на наявному у матеріалах справи рекомендованому листі вбачається, що надісланий судом третій особі - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. рекомендований лист з копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позову з доданими до нього документами вказаній третій особі не було вручено у зв`язку із відсутністю адресата за місцезнаходженням, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України третя особа - приватний нотаріус Остапенко Є.М. вважається повідомленим про перебування на розгляді у суді судової справи, учасником якої він являється. Крім цього, третя особа Остапенко Є.М. був повідомлений про розгляд справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. З опублікуванням оголошення про виклик вказана третя особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

З наявної у матеріалах справи поштової розписки про отримання третьою особою - приватним виконавцем Гуріною Т.В. копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позову з доданими до неї копіями документів вбачається, що вказана третя особа зазначені документи отримала 23 грудня 2021 року, однак у визначені їй строки, пояснень щодо позову чи інших клопотань суду не подала.

З огляду на подану позивачем письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та неявку представника відповідача та третіх осіб, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд провів розгляд справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Т.В. знаходиться виконавче провадження № 67001314, відкрите щодо примусового виконання виконавчого напису № 68146, виданого 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Авансар" заборгованості в загальному розмірі 12 356,32 грн за кредитним договором від 18.02.2016 № 200461288, укладеним між ним та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий Центр".

З наявної у матеріалах справи копії постанови приватного виконавця Гуріної Т.В. від 23.10.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника вбачається, що позивач ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором від 18.02.2016 № 200461288, укладеним з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий Центр", правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги № 1104 від 11.04.2016 є ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда", правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги (договором факторингу) № 3 від 22.05.2016 є ТОВ "Фінансова компанія "Фагор", правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором факторингу № 18/05/2018-3 від 18.05.2018 є відповідач ТОВ "Фінансова компанія "Авансар". Строк платежу за вказаним кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 18.02.2016 по 01.06.2020. Сума заборгованості за кредитом складає 11 506,32 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5 418,06 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 5 188,26 грн, заборгованості за нарахованою пенею - 900,00 грн. За вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом стягнуто плату із стягувача ТОВ "ФК "Авансар" у розмірі 850,00 грн, які підлягають стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача. Загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "Фінансова компанія "Авансар" становить 12 356,32 грн. Крім цього, стягненню з позивача підлягають основна винагорода приватного виконавця у розмірі 1 235,63 грн та витрати виконавчого провадження у розмірі 500,00 грн /а.с. 9-11/.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону "Про нотаріат" визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості за кредитним договором додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів".

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та нечинною.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (28 травня 2021 року), кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до Переліку № 1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому з врахування приписів ст. 87 Закону України "Про нотаріат", нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а відтак, виконавчий напис не може бути підставою для відкриття виконавчого провадження, адже нечинні акти цивільного законодавства не породжують права та обов`язки.

Крім того, необхідно зазначити, що пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі.

Отже, оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів, але не перевірив, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Крім того, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 в справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Аналогічні позиції викладені також в постановах Верховного Суду від 07.02.2018 в справі № 204/4071/14-ц, від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15-ц та постанові Верховного суду України від 05.07.2017 в справі № 6-887цс17.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статтей 15, 16, 18 ЦК України, статтей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Суд, перевіривши доводи боржника в повному обсязі, зазначає, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем, як зазначено у виконавчому написі.

Проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 68146, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. від 28.05.2021, так як розмір боргових зобов`язань позивача перед ТОВ "ФК "Авансар", визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим випискою по особовому рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що є порушенням вимоги підпункту 3.5 пункту 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5.

При вчиненні виконавчого напису, нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не перевірив чи не минула позовна давність з дня виникнення права вимоги у стягувача, не витребував іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача.

Суд зазначає, що з матеріалів справи неможливо встановити, які нотаріусу були подані стягувачем документи, на підставі яких позивачу була нарахована заборгованість за кредитним договором.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також вчинив виконавчий напис щодо кредитної угоди, яка не посвідчена нотаріально, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Також у матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач ТОВ "ФК "Авансар" надсилав позивачу письмову вимогу про сплату боргу, де було б зазначено загальну суму боргу та її складові. Також позивачу не було повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги.

Відповідач ТОВ "ФК "Авансар", будучи ознайомленим з поданим до нього позовом, що підтверджується наявною у матеріалах справи поштовою розпискою про отримання копії позову, не надав суду у визначений строк відзиву на позов та не надав належних і достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Відповідно до ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що спірний виконавчий напис нотаріуса № 68146 від 28.05.2021 вчинений з порушеннями вимог чинного законодавства, відповідачем не було надано суду належних та достатніх доказів, які б спростовували твердження позивача щодо незаконності виконавчого напису, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та вважає за необхідне задовольнити позов і визнати вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи, що позов та заяву про забезпечення позову задоволено в повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стянути з відповідача ТОВ "ФК "Авансар" на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у справі у загальному розмірі 1 362,00 грн, що складаються із судового збору, сплаченого за подачу позову у розмірі 908,00 грн та судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З урахуванням положень ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у суду на день ухвалення рішення у справі, підстави для скасування заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2021 року - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", ст. ст. 12, 13, 17, 81, 89, 128, 141, ч. 7 ст. 158, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авансар", за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 68146, вчинений 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авансар" заборгованості в розмірі 12 356 грн 32 коп за кредитним договором від 18 лютого 2016 року № 200461288, укладеним між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Розрахунковий Центр".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авансар" на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подачу позову у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп та судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп, а всього разом 1 362 (одну тисячу триста шістдесят дві) грн 00 коп.

Встановлені ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2021 року заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авансар", місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, офіс 501/1, .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження: АДРЕСА_2.

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Пушкіна, 45, офіс 114.

Головуючий О.С. Кириченко