РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення сторін цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

в інтересах якого діє адвокат Грішин Євген Олексійович,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»,

треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна,

приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк Андрій Миколайович,

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк А.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовано тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюка А.М. перебуває виконавче провадження №65734016 з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №13871 від 17.05.2021 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №314172737 від 03.12.2019 в сумі 43 777,69 грн.

З виконавчого напису вбачається, що позивач є боржником за кредитним договором №314172737 від 03.12.2019, укладеним із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 13 480,00 грн строком на 30 днів, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,50 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до додаткової угоди від 06.01.2020 строк, на який надавався кредит за договором №314172737 від 03.12.2019 було продовжено на 28 днів. Водночас, дана додаткова угода не підписана жодною із сторін, навіть електронним цифровим підписом. Відповідно до другої додаткової угоди від 06.01.2020 строк, на який надавався кредит за договором №314172737 від 03.12.2019 було продовжено на 6 днів. Проте, дана додаткова угода також не підписана жодною із сторін, жодним можливим способом її підписання.

Позивач вважає, що вказане свідчить про недійсність таких додаткових угод. Крім того, враховуючи те, що строк кредиту становив 30 днів та відповідно до двох вищевказаних додаткових угод (які не були підписані сторонами) був пролонгований ще на 34 дні, останнім днем нарахування відсотків за вказаним договором було 05.02.2020. Проте, із розрахунку заборгованості вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нараховувало відсотки по вказаному договору до 14.04.2020.

У позові також вказано, що на момент звернення відповідача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису та вчинення нотаріусом відповідного напису, Постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 в частині стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, була нечинною, а отже, були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису в даному випадку. Таким чином, нотаріусом не враховано відсутність правових норм, які б дозволяли йому вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, що не посвідчений нотаріально.

Окрім того, сума боргу, пред`явлена до стягнення, позивачем не визнається як з підстав не укладання ним відповідного договору та додаткових угод до договору, так і з підстав необґрунтованості розрахунків заборгованості, зокрема нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії договору. Будь-яких вимог від «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідача щодо сплати заборгованості на адресу позивача не надходило, отже у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем є безспірним.

Посилаючись на викладене, позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса №13871 від 17.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №13871 від 17.05.2021 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №314172737 від 03.12.2019 в сумі 43 777,69 грн, таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.11.2021 відкрито провадження за даним позовом у справі №295/14364/21, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

13.12.2021 до суду надійшло клопотання представника позивача Грішина Є.О. про приєднання до матеріалів справи доказів здійснення позивачем оплати гонорару адвоката.

Представник відповідача копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з матеріалами позовної заяви отримав 21.12.2021, що підтверджується змістом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Від відповідача та третіх осіб заяви по суті справи до суду не надходили.

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно з ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

В пункті 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом - Перелік).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Згідно з підпунктами 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

За правилами ч.ч. 1,2 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.

Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії.

Судом встановлено, що 03.12.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №314172737 про надання кредиту без конкретної споживчої мети на суму 13480,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1,50% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, строком на 30 днів з моменту його укладення (п. 1.1-1.4 договору).

Додатком №1 до договору є графік розрахунків, відповідно до змісту якого термін платежу - 02.01.2020, сума кредиту - 13480,00 грн, нараховані відсотки - 6066,00 грн, разом до сплати - 19546,00 грн.

06.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладенододаткову угоду до договору №314172737 від 03.12.2019, відповідно до умов якої строк, на який надавався кредит за договором №314172737 від 03.12.2019 було продовжено на 28 днів.

06.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладенододаткову угоду до договору №314172737 від 03.12.2019, відповідно до умов якої строк, на який надавався кредит за договором №314172737 від 03.12.2019 було продовжено на 6 днів.

17.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №13871, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №314172737 від 03.12.2019, укладеним із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»,правонаступником всіх прав і обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 74 від 14.04.2020 є ТОВ «Таліон плюс», правонаступником якого на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №05/0820-01 від 05.08.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09.04.2021 по 07.05.2021. Сума заборгованості складає 43777,69 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 13479,65 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 24438,35 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенею - 5859,69 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату у сумі 1200,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» складає 44977,69 грн.

08.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А.М. відкрито виконавче провадження №65734016 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 17.05.2021 №13871.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору та додаткових угод до нього він не укладав, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений та на суму боргу, яка не є безспірною.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Разом з тим, кредитний договір №314172737 від 03.12.2019 та додаткові угоди до нього від 06.01.2020 не містить аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) позичальника ОСОБА_1 , та ідентифікатора СМС повідомлення з кодом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором містить лише додаток №1 до договору - графік розрахунків.

Також не містять матеріали справи й заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Зазначені обставини не дають можливості однозначно стверджувати, що сторонами було укладено кредитний договір та погоджено всі його умови, оскільки кредитний договір та додаткові угоди до нього не підписані та не визнаються позичальником.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Судом досліджено копію договору, на підставі якого був вчинений виконавчий напис №314172737 від 03.12.2019 та встановлено, що нотаріусу не надано доказів, що між сторонами був укладений кредитний договір у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до п.1 Переліку документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), тобто на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом зазначеної вимоги закону дотримано не було.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц.

Щодо безспірності суми заборгованості, суд зазначає, що дослідивши умови укладеного між сторонами кредитного договору і зміст оспорюваного виконавчого напису, судом встановлено, що виконавчий напис вчинено нотаріусом без дослідження та аналізу умов укладеного між сторонами кредитного договору №314172737 від 03.12.2019 та додаткових угод до нього від 06.01.2020, відповідно до умов яких кредит був наданий терміном до 04.02.2020. Разом з тим, відповідно до виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 09.04.2021 по 07.05.2021, при цьому до стягнення заявлено прострочену заборгованість за сумою кредиту - 13479,65 грн; прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 24438,35 грн; строкову заборгованість за штрафами і пенею - 5859,69 грн.

Зважаючи на те, що строк кредитування закінчився 04.02.2020, а доказів продовження терміну дії кредитного договору матеріали справи не мстять, суд вбачає необґрунтованим стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, яка нарахована після закінчення строку кредитування. При цьому, відповідач не скористався правом надати до суду виписку з рахунку боржника ОСОБА_1 або інші докази, з яких було б можливо встановити порядок нарахування та суму заборгованості, а також докази, які б свідчили про наявність підстав для нарахування заборгованості за кредитом після закінчення строку дії договору.

Наведене приводить до висновку, що нотаріус на підставі наданих стягувачем документів не міг пересвідчитись в наявності безспірної заборгованості.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі N305/2082/14ц, яка є послідовною і незмінною.

Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність такої заборгованості та виникнення права вимоги в межах відповідних строків.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт зокрема може бути вимога стягувача (кредитора) з підписом боржника про її отримання.

Проте, позивач стверджує, що будь-яких вимог від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та від відповідача щодо сплати заборгованості на його адресу не надходило. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 по справі №910/10374/17 вказує про те, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

Відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду заперечень проти вимог позивача та доказів на їх обґрунтування.

Таким чином, дослідивши надані позивачем докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, суд вважає, що виконавчий напис від 17.05.2021 про стягнення заборгованості з позивача вчинений на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, вчинений без перевірки нотаріусом безспірності заявленої суми боргу, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 23.07.2021 між ОСОБА_1 та адвокатом Грішиним Є.О. укладено договір про представництво та надання правової (правничої) допомоги (далі - договір), за умовами якої сторони погодили комплекс заходів з надання правничої допомоги та досягли домовленості про порядок визначення розміру гонорару адвоката за виконання взятих ним на себе зобов`язань.

Так, відповідно до умов п.4.1 договору, вартість послуг за надання правничої допомоги складає 10400,00 грн. Зазначена сума гонорару не є остаточною та узгоджена сторонами з урахуванням орієнтовного переліку дій адвоката та витрати часу на виконання доручень клієнта відповідно до додатку №1 до чинного договору.

Пунктом 4.3 договору визначено, що вартість послуг адвоката визначається у відповідності до обсягу дій, здійснених ним, та таких, що мають бути здійснені в майбутньому для виконання доручень клієнта, із розрахунку витрат часу на виконання таких дій. Вартість години роботи адвоката становить 1000 гривень 00 копійок за одну годину. Вартість послуг адвоката, пов`язаних із представництвом інтересів клієнта в суді становить 1200 гривень 00 копійок за судодень. Судоднем визначається участь адвоката в судовому розгляді або прибуття до суду на такий без розгляду справи не з вини адвоката.

Орієнтовний перелік послуг, що надаватимуться за договором про представництво та надання правової (правничої) допомоги від 23.07.2021 міститься у додатку №1 до договору, яким передбачено надання адвокатом наступних послуг: первинна консультація клієнта з вивченням: документів, наданих клієнтом, нормативно правових актів, які регулюють спірні правовідносини, судової практики - тривалістю 1 година, вартістю 1000,00 грн; пошук та збирання доказів - тривалістю 2 години, вартістю 2000,00 грн; складання позовної заяви - тривалістю 5 годин, вартістю 5000,00 грн; представництво клієнта в суді першої інстанції (не менше двох судових засідань) - тривалістю 2 судодні, вартістю 2400,00 грн. Всього 10400,00 грн.

Відповідно до копії квитанції від №7624480 від 10.12.2021 ОСОБА_1 перераховано на рахунок адвоката Грішина Є.О. кошти у сумі 10400,00 грн відповідно до договору від 23.07.2021.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Розгляд даної справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судові засідання з розгляду даної справи не проводились, що виключає представництво адвокатом клієнта в суді першої інстанції, отже включення до розрахунку судових витрат на професійну правничу допомогу послуг адвоката з участі у судових засіданнях тривалістю 2 судодні, вартістю 2400,00 грн, є не обґрунтованим та суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат на зазначену суму.

Разом з тим, до суду подано належні та допустимі докази, які підтверджують витрати позивача на правничу допомогу на суму 8000,00 грн, відповідач не скористався своїм правом та клопотання про зменшення розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката не заявив, отже вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню та стягненню з відповідача підлягають судові витрати у вказаному розмірі.

Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 76-81, 89, 133, 134, 137, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №13871 від 17.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості, що виникла за кредитним договором №314172737 від 03.12.2019 у розмірі 44977,69 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 908,00 грн та витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 8000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», адреса: 02094, м.Київ, вул. Хоткевича Гната, 12, офіс 177, .

Треті особи:

- приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, адреса: АДРЕСА_2 ;

- приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк Андрій Миколайович, адреса: 10014 м. Житомир, бульвар Новий, 5, оф. 2.8.

Суддя: Т.А. Воробйова