Справа № 190/112/22
Провадження №2-з/190/9/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м.П`ятихатки

Суддя П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області Фирса Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

Разом з позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, згідно якого просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на все рухоме майно ОСОБА_2 , посилаючись на те, що останній має намір продати вказане майно.

Вивчивши вказану заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом, з огляду на наступне.

1) У статті 149 ЦПК України зазначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, п.2 ч 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Форма та зміст заяви про забезпечення позову мають відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Отже, цивільно-процесуальним законом визначено обов`язок заявника вказати у заяві про забезпечення позову та обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність застосування певного заходу забезпечення позову, зазначити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, як вбачається з заяви про забезпечення позову, її зміст не відповідає вказаним вимогам визначеним ст. 151 ЦПК України.

Прохальна частина заяви про забезпечення позову сформульована загальними фразами, альтернативно та належним чином не конкретизована, не зрозуміло на яке саме майно має бути накладений арешт, де воно розташоване, вартість вказаного майна, що фактично унеможливлює її виконання.

2) Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, яку подано фізичною особою, ставка судового збору встановлюється в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2022 року встановлено у розмірі 2481,00 грн., таким чином розмір судового збору становить 496,20 грн.

Проте заявником до заяви про забезпечення позову додана квитанція на суму 475 грн., тобто недоплачена сума судового збору складає 21,20 грн..

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин суд приходить до висновку що вказана заява про забезпечення позову та забезпечення доказів підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 117, 151, 153, 260 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя повернути заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Фирса