Ухвала

20 січня 2022 року

м. Київ

справа № 388/533/21

провадження № 61-67ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 25 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення надміру стягнутих коштів у виконавчому провадженні та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення надміру стягнутих коштів у виконавчому провадженні та відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 червня 2020 року, залишеною без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та дії державного виконавця.

Визнано бездіяльність державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо несвоєчасного закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 388/1073/16-ц, виданого 14 липня 2017 року Долинським районним судом Кіровоградської області.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо розподілу стягнутих з боржника грошових сум у зведеному виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 388/1994/15-ц, виданого 15 березня 2016 року Долинським районним судом Кіровоградської області та виконавчого листа № 388/1073/16-ц, виданого 14 липня 2017 року Долинським районним судом Кіровоградської області.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо надміру стягнутого виконавчого збору та основного боргу у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 388/1073/16-ц, виданого 14 липня 2017 року Долинським районним судом Кіровоградської області.

Судами у зазначеній справі встановлено, що згідно зі звітом про здійснення відрахування за виконавчим провадженням № 58308780 складеного за місцем роботи ОСОБА_1 за період з 04 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року з заробітної плати на погашення заборгованості за постановою державного виконавця від 14 березня 2019 року на користь АТ КБ «ПриватБанк» утримано 25 849,57 грн.

Постанова про закінчення виконавчого провадження була винесена державним виконавцем лише 26 грудня 2019 року, внаслідок чого із заробітної плати ОСОБА_1 безпідставно утримувалися кошти протягом двох місяців.

Сума боргу за виконавчим провадженням становила 15 386,62 грн. Виконавчий збір на суму боргу становить 1 538,66 грн, однак з боржника стягнуто 1 947,62 грн. Державним виконавцем нараховано та утримано витрати на проведення виконавчих дій у сумі 280,00 грн. Тобто загальна сума, що підлягала стягненню з боржника у виконавчому провадженні становила 17 205,28 грн (15 386,62 + 1 538,66 + 280).

Таким чином, сума надміру стягнутих коштів у виконавчому провадженні становить 8 644,29 грн (25 849,57 - 17 205,28).

Відповідачем добровільно повернуто на користь боржника 4 230,73 грн, відтак сума неповернутих на користь боржника коштів становить 4 413,56 грн (8 644,29 - 4 230,73).

Позивач також посилався на те, що внаслідок неправомірних дій виконавця йому завдано моральної шкоди, яка полягає у негативних емоціях, тривозі, занепокоєнні, стресі, яку він оцінив у 30 000,00 грн.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача надміру стягнуті та неповернуті кошти у розмірі 4 413,56 грн та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 408,96 грн надміру стягнутого виконавчого збору. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн моральної шкоди та 582,81 грн судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 25 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Апеляційну скаргу Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задоволено повністю. Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення надміру стягнутих коштів у виконавчому провадженні та відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 у грудні 2021 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 25 листопада 2021 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору в цій справі є стягнення надміру стягнутих коштів у виконавчому провадженні у розмірі 4 413,56 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн, а отже ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).

Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Посилання заявника на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства і не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 25 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення надміру стягнутих коштів у виконавчому провадженні та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак