Номер провадження: 22-ц/813/2964/22
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А. П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 14.07.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Матеріальну шкоду оцінює у розмірі 58 513 грн., а моральну шкоду 25 000 грн. Також просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовна заява мотивована тим, що у ніч на 28.05.2020 року приблизно о 01 годині квартиру позивача було затоплено водою. Затоплення сталося з вини власника квартири поверхом вище ОСОБА_2 . Моральну шкоду мотивує душевними стражданнями та неможливістю користуватися всіма благами та комфортами власної квартири. Відповідачка не йде на зустріч вирішити питання мирним шляхом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2021 року позов позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири було залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаними рішеннями Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2021 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступні обставини.

Так, апелянт вказує, що судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги акт обстеження квартири складений 02.06.2020 року, як такий, що складений з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.05.2021 року провадження у вказаній цивільній справі було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.01.2022 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що громадянин Республіки Іран ОСОБА_1 07.11.2019 року придбав квартиру АДРЕСА_1 , про що свідчить договір купівлі-продажу зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поляковою Т.Ю. за №3758.

З інформаційної довідки №215938483 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 .

02.06.2020 року комісія в складі начальника виробничої дільниці №2 та двох майстрів дільниці склали акт обстеження квартири АДРЕСА_1 та встановили, що в ніч на 28 травня 2020 року приблизно 1 години порив шлангу біля бачка в приміщенні санвузла квартири АДРЕСА_3 , відбулося залиття нижче розташованої квартири АДРЕСА_4 , а саме: затоплення стелі в житловій кімнаті 13.8 кв.м.: видно жовті потьоки, а також спостерігається зони відшарування штукатурного шару та численні тріщини різного розкриття і направлення. До залиття стеля в кімнаті була обшита пластиковою вагонкою.

Згідно висновку експертного дослідження №133/20 від 06.07.2020 року судового експерта Сікорської Олени Анатоліївни, розмір матеріальної шкоди, яка була завдана власнику квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття складає 58 513 грн.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ст. 1166 ч.ч.1,2 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Зважаючи на викладене, в деліктних правовідносинах діє презумпція вини особи, яка заподіяла шкоду, а саме, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому, потерпілий надає докази, що підтверджують факт спричинення шкоди за участі відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка, відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, а відповідач відповідно має довести, що шкоди завдано не з його вини.

Обов`язок доказування щодо відсутності вини залиття квартири покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що в ніч на 28 травня 2020 року мало місце залиття квартири позивача з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , в якій зареєстрований і проживає відповідач. Згідно Акту обстеження від 02.06.2020 року причиною залиття належної позивачу квартири став прорив шлангу біля зливного бачка в приміщенні санвузла квартири АДРЕСА_3 , власником якої згідно даних бухгалтерії КП ЖКС «Порто-Франківський» є ОСОБА_2 .. Відповідний акт був складений комісією у складі майстрів виробничої дільниці № 2 КП ЖКС «Порто-Франківський»: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та затверджений начальником виробничої дільниці № 2 КП ЖКС «Порто-Франківський», ОСОБА_5 .

Згідно висновку експертного дослідження №133/20 від 06.07.2020 року судового експерта ОСОБА_6 , розмір матеріальної шкоди, яка була завдана власнику квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття складає 58 513 грн.

Посилання у оскаржуваному рішенні на те, що складений «Акт» не може бути належним доказом по справі та розгляду судом не підлягає, оскільки складений з грубим порушенням порядку та форми складання акту, апеляційним судом оцінюється критично, з огляду на таке.

Так, як зазначив суд першої інстанції, існує нормативно визначений Порядок складання акту про залиття, аварії квартир. Він регулюється Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 №76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за №927/11207.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Як вбачається, в акті повинно бути зазначено причину залиття квартири.

Згідно Додатку № 4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

В акті повинен міститись висновок про те хто заподіяв шкоду.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що вказаний акт відповідає вищезазначеним вимогам Закону. Суду апеляційної інстанції відповідачі також не надали жодних переконливих доказів на спростування цього.

Відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди суд першої інстанції, виходив із того, що позивачем доведено факт завдання шкоди відповідачем, проте акт про залиття квартири не відповідає вимогам щодо його змісту та форми, отже не може бути належним доказом розміру завданої шкоди.

Разом з тим судом не враховано, що сам по собі акт є одним із доказів, що підтверджує факт заподіяння шкоди і зазначені в ньому обставини відповідачем не спростовані.

Таким чином, апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності належними та допустимими доказами факту залиття квартири позивача, з вини відповідача.

Натомість відповідачем не надано жодного доказу на спростування встановлених під час обстеження обставин та доказів відсутності його вини у залитті квартири позивача.

Позивачем надано достатньо доказів для висновку про причини залиття квартири та про особу з вини якої таке залиття сталось. Проте вказане відповідачем жодним доказом не спростовано.

Вартість вартість майнових збитків внаслідок залиття квартири позивача у травні 2020 року становить 58 513 грн., що підтверджується належним і допустимим доказом.

Всупереч ст. ст. 67-81 ЦПК України, відповідач, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не спростував, що шкоду заподіяно не з його вини.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди колегія зазначає наступне.

Спричинення моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що внаслідок пошкодження та залиття квартири порушено право власності позивача, позивач зазнав душевних страждань внаслідок пошкодження його майна, душеквні страждання повязані з тим, що позивач не має можливості користуватись всіма благами та комфортом у власній квартирі. Позивач постійно перебуває в нервовій та психологічній напрузі, у зв`язку з чим просить стягнути на його користь грошову суму у розмірі 25000 гривень морольної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З урахуванням характеру та ступеня спричинених моральних страждань, виходячи з засад розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржене рішення скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Із матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,8 гривень, за подання апеляційної скарги позивачем було сплачено 908,00 гривень

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги сплачений судовий збір у розмірі 1748,8 підлягає компенсації за рахунок відповідача.

Також позивач просив стягнути 5 000 гривень витрати на проведення експертизи, що підтверджується квитанцією №27191419 від 25.06.2020 року та 5000 витрат на професійну правничу допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги від 22.06.2020 року, що також підлягають компенсації.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2021 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) майнову шкоду в сумі 58 513 гривень завдану внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) моральну шкоду в сумі 5000 гривень завдану внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 11 748,8 гривень.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 18 січня 2022 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін