25.01.2022
справа №642/7676/15-ц
провадження №6/642/29/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ольховського Є.Б.,

за участю секретаря Алімурадової Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкові подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач: публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського р/с м. Харкова з вищезазначеним поданням звернувся держвиконавець ОСОБА_2 .

В обґрунтування подання зазначив, що у нього на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження № 57306859 по виконанню виконавчого листа 642/7676/15-ц, виданого 11.03.2016р. Ленінським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 482907,24 грн. Виконавче провадження до цього часу не завершене. Джерел доходу, грошових коштів, нерухомого майна боржника не виявлено. На транспортний засіб боржника накладено арешт та оголошено розшук. На адресу боржника виконавцем направлялися виклики, документи та вимога, але боржник їх проігнорував. Боржник добровільно борг не погашає, разом із цим неодноразово перетинає державний кордон України. Заявник просив постановити ухвалу про тимчасове обмеження права ОСОБА_1 на виїзд за межі України.

В судове засідання державний виконавець не з`явився. Надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив що подання обґрунтоване та підлягає задоволенню за наступним:

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

При виконанні судових рішень порядок розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи - у праві виїзду за межі України регулюється статтею 441 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної

особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частинами 1,2,3,4 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішенням судів» від 6 червня 2008 року № 25-32/507 подання повинно відповідати вимогам, що визначені цим листом, а саме подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов`язково має містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх обов`язків.

В статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

При цьому сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов`язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. знаходиться виконавчий лист № 642/7676/15-ц, виданий 11.03.2016 року Ленінським районним судом м.Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у сумі 482 907,24 грн. на користь ПАТ «Райффазен Банк Аваль».

Боржником за виконавчим документом є ОСОБА_1 .

26.09.2018 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП № 57306859 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Доказом направлення на адресу боржника постанови про відкриття виконавчого провадження є поштова квитанція.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Тобто зі змісту вказаної норми Закону випливає, що боржник вважається повідомленим не з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, а з моменту направлення йому постанови на адресу, що вказана у виконавчому документі.

Вказана правова позиція підтверджується відповідною судовою практикою, наприклад, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року по справі № 320/606/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019 року по справі № 320/606/19.

26.09.2018 року накладено арешт на все майно боржника у межах суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця.

21.10.2019 року та 21.10.2020 року накладено арешт на кошти боржника. Кошти на виконання судового рішення з рахунків боржника банківськими установами не списувалися. Боржник в добровільному порядку рішення суду не виконує.

Аналіз даних відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником свідчить, що на даний час за боржником не зареєстровано право власності на об`єкти нерухомого майна.

Приватним виконавцем з метою здійснення примусового виконання виконавчого документа направлені запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області,

Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ГУ ДМС України в Харківській області, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, тощо.

Відповідно до наданих відповідей установ, до яких вчинялися запити та направлялися вимоги про надання інформації, встановлено, що боржник не має офіційних джерел доходу.

За боржником зареєстровано транспортний засіб, який 18.10.2018 року арештовано та 18.10.2018 року та 21.10.2020 року оголошено у розшук. Дотепер автомобіль не розшукано, в зв`язку з чим звернути на нього стягнення неможливо.

Листами від 06.04.2020 року № 1858, від 08.11.2021 року № 9964, 24.12.2021 року № 12253 на адресу боржника було направлено вимоги приватного виконавця, доказом чого є відповідні поштові квитанції. Вимогами приватний виконавець зобов`язав боржника з`явитися на прийом, надати декларацію про доходи та майно, пояснення з приводу невиконання судового рішення, тощо. ОСОБА_1 виклики проігнорував, до приватного виконавця жодного разу не з`явився, про причини неявки не повідомив, свої обов`язки сторони виконавчого провадження не виконав.

Місце проживання боржника зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційними довідками з Реєстру територіальними громадм міста Харкова, в тому числі довідкою від 05.01.2022 року № 12-0.

Листом від 01.11.2021 року ГУ ДМС України в Харківській області інформувало, що ОСОБА_1 документувався паспортами громадянина України для виїзду за кордон.

Листом від 26.10.2021 року Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомив, що боржник неодноразово перетинав державний кордон України.

Аналіз наданих Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомостей свідчить про наступне: у 2018 році боржник перетинав державний кордон в обох напрямках 5 разів; у 2019 році 6 разів; у 2020 році 5 разів; у 2021 році 2 рази.

Наведені обставини свідчать, про наявність у боржника майнових активів, які боржник спрямовує на подорожі, натомість будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду, не вчиняє.

Приватним виконавцем здійснено виїзди за адресою зареєстрованого місця проживання боржника: АДРЕСА_1 . Доступ до житла не надано, боржника та рухомого майна, належного боржнику, не виявлено. Водночас, сусіди боржника інформували, що ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою (акт приватного виконавця від 18.01.2022 року).

В добровільному порядку боржник кошти на виконання судового рішення ні стягувачу, ні на відповідний рахунок приватного виконавця не перераховував.

Отже, факт інформованості боржника про відкриття вищевказаного виконавчого провадження та про здійснення приватним виконавцем інших заходів примусового виконання судового рішення підтверджується в повному обсязі документами, наявними в матеріалах ВП.

З вищевказаного випливає, що боржник ОСОБА_1 :достовірно обізнаний про відкриття виконавчого провадження та наявність невиконаного судового рішення; не виконує своїх обов`язків як сторони виконавчого провадження боржника (не сплачує заборгованість за судовим рішенням, не надає декларацію про доходи та майно; не допускає до житла, не надає пояснень з приводу невиконання судового рішення, тощо);отримує дохід (про що свідчать, зокрема, його багаторазові виїзди за кордон), однак не надає приватному виконавцю повної та достовірної інформацію про такий дохід; має у власності автомобіль, однак не надає приватному виконавцю відомостей про його місцезнаходження і не пропонує приватному виконавцю звернути стягнення на транспортний засіб або інше наявне у боржника рухоме майно в першу чергу відповідно до ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» в рахунок погашення боргу за судовим рішенням; має реальну можливість виконати судове рішення, однак ухиляється від такого виконання.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Згідно із ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Водночас, незважаючи на достеменну обізнаність щодо факту відкриття виконавчого провадження, щодо необхідності виконання судового рішення та інформованості відносно, законних вимог приватного виконавця, ОСОБА_1 , всупереч вимогам вищевказаних норм чинного законодавства України, не виконав своїх обов`язків як боржника за виконавчим провадженням: декларацію про доходи та майно приватному виконавцю не надав; до житла за місцем реєстрації приватного виконавця не допустив; жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення, не здійснив; пояснення щодо факту невиконання судового рішення не подав; тощо.

Отже, вищевказані обставини є безспірним доказом того, що боржник умисно та цілеспрямовано ухиляється від виконання судового рішення, чим грубо порушує права стягувача та норми чинного законодавства України.

З огляду на вказане, обмеження права ОСОБА_1 на виїзд за кордон може стати ефективним способом забезпечення виконання судового рішення і дієвим важелем впливу на боржника.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

На думку суду, державний виконавець відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», здійснив всі необхідні заходи примусового виконання судового рішення, однак такі заходи, з огляду на обставини, викладені в поданні, не призводять до належного виконання рішення суду. Боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до ст.261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного та керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 18 закону України «Про виконавче провадження», -

ВИРІШИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач: публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на строк до виконання зобов`язань за судовим рішенням, що виконується у виконавчому провадженні № 57306859.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня постановлення ухвали.

Суддя Є.Б. Ольховський