Справа № 183/3223/21
№ 2/183/1004/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2022 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Новомосковський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,-
20 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.
Ухвалою суду від 21 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків заяви.
28 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в новій редакції, згідно якої усунув недоліки первісної заяви.
В обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 14 лютого 2009 року Відділом актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем.
Від даного шлюбу вони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач вказує на те, що шлюб між і відповідачем розірвано, неповнолітня донька проживає разом з матір`ю - ОСОБА_2 .
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2017 року, з нього, ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначив в заяві, що 20 квітня 2018 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між ним і громадянкою ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_5 .

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року у справі № 183/565/20 зменшено розмір аліментів з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що стягувалися з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2017 року, до 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 07 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 вказує на те, що в шлюбі з ОСОБА_6 в них народився другий син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач посилається на те, що на даний час він не має змоги сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в тому розмірі, який було присуджено рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року та вважає, що у нього є всі достатні підстави для зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною його сімейного та матеріального стану, а саме народження двох дітей, які разом з дружиною, що знаходиться у декретній відпустці, перебувають на його утриманні.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просив суд: зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року, у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 10 червня 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву до суду не надала.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи те, що відповідачбула належним чином повідомлена про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явилася в судове засідання, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розг8ляду справи.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, приходить до наступного.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є батьками дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 186 від 23 березня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23 березня 2010 року.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2017 року, з позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_5 , актовий запис № 03 від 02 січня 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02 січня 2020 року.

У зв`язку з цією обставиною рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року у справі № 183/565/20 зменшено розмір аліментів з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що стягувалися з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2017 року, до 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 07 серпня 2020 року.

На підставі вказаного рішення суду 11 вересня 2020 року стягувачу ОСОБА_2 видано виконавчий лист № 183/565/20, який перебуває на виконанні у Новомосковському відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Судом встановлено, що у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народився ще один син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 239 від 21 січня 2021 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 21 січня 2021 року.

З довідки про доходи № 261, виданої 14 травня 2021 року Акціонерним товариством «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» вбачається, що ОСОБА_1 займає посаду ведучого спеціаліста з планування виробництва в АТ «Інтерпайп НМТЗ», його заробітна плата за період з травня 2020 року по квітень 2021 року склала 195 122,69 грн. без утримання податків (35 317,82 грн.) та аліментів (33 399,10 грн.).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у позивача ОСОБА_1 суттєво змінився сімейний стан, оскільки на його утриманні, окрім доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , перебуває ще двоє синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також дружина ОСОБА_4 , яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

При цьому суд зауважує, що відповідачем ОСОБА_2 не надано суду доказів, які б спростовували зазначені вище обставини.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

За змістом ст. 180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно п. 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При цьому, з аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведених вище норм СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідно ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому суд вважає, що належить зменшити розмір аліментів на утримання дитини, які стягуються на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року з позивача на користь відповідача, та визначити необхідним і достатнім зменшення аліментів в розмірі до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення нею повноліття.

При цьому, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, у відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати належить покласти на позивача.

На підставі викладено та керуючись ст. ст. 150,179,180,181,182, 192 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 274, 276, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Новомосковський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,- задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року, у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1 .

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; -

-третя особа: Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), код ЄДРПОУ 4893684, адреса місцезнаходження: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, буд. 7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складене 04 січня 2022 року.

Суддя Д.І. Городецький