Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/741/21
Провадження по справі № 2/514/75/22
24 січня 2022 року смт Тарутине
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Тончевої Н.М.
при секретарі - Чолак Я.П.,
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В судове засідання представник позивача не з`явився. До позовної заяви додав заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за його відсутністю. Не заперечує щодо розгляду справи у заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотнє рекомендоване повідомлення з його підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки.
Пунктом 1 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СС Лоун» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС Лоун» було укладено електронний Кредитний договір №1081714-А, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 6000 гривень 00 копійок строком з 24 жовтня 2020 року по 22 листопада 2020 року зі сплатою за користування кредитом стандартної процентної ставки в розмірі 1.65 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.65-72).
Цей договір було укладено шляхом реєстрації відповідача на Веб-сайті ТзОВ «СС Лоун» htts//www.ccloan.ua і виконання ним дій, які свідчать про укладення Договору.
Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» №Е.42.0.0.0/4-210415/2549 від 15 квітня 2021 року, на виконання вимог Кредитного договору №1081714-А від 24 жовтня 2020 року через систему платежів LiqPay були переведені кошти в розмірі 6000 гривень одержувачу ОСОБА_1 (а.с.88).
22 листопада 2020 року між відповідачем та ТОВ «СС Лоун» було укладено додаткову угоду до кредитного договору, за якою сторони продовжили строк користування кредитом, змінили розмір реальної річної процентної ставки, графік платежів (а.с.74-75).
12 грудня 2020 року між відповідачем та ТОВ «СС Лоун» було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони домовились продовжити строк користування кредитом на 30 календарних днів, тобто до 11 січня 2021 року (а.с.76-77).
У встановлений строк відповідач свої зобов`язання не виконав, та не уклав угоду щодо пролонгації дії кредитного договору.
Керуючись пунктами 5.7., 5.8., 6.6. кредитного договору та угодою до кредитного договору від 12 грудня 2020 року, кредитний договір було автопролонговано на 20 календарних днів, тобто до 31 січня 2021 року включно. В період авто пролонгації кредитного договору діє підвищена процентна ставка в розмірі 4%.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України.
Тож, ТОВ «СС Лоун» свої зобов`язання за кредитним договором №1081714-А від 24 жовтня 2020 року виконало в повному обсязі.
Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання за кредитним договором №1081714-А від 24 жовтня 2020 року.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами.
Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору.
За положеннями статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до ст.1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «ФІНФОРС» за кредитним договором №1081714-А від 24 жовтня 2020 року.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою.
Відповідач жодним чином не заперечив факт отримання ним в борг коштів та факт укладення договору.
Враховуючи, що відповідач, отримавши від позивача кошти у кредит, своїх зобов`язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконав, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором.
Щодо вимог представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу та сплаченого ним судового збору, суд дійшов до наступного.
Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
З Договору про надання правової допомоги від 01 березня 2021 року (а.с.99-100) та Додатку до нього від 17 травня 2021 року (а.с.101), вбачається, що за надання професійної правничої допомоги позивач встановлено розмір гонорару, який дорівнює 5500 гривень.
Позивач ТОВ «ФІНФОРС» сплатив 5500 гривень за послуги адвоката при наданні правової допомоги згідно договору від 01 березня 2021 року, що підтверджується оригіналом платіжного доручення №754 від 18 травня 2021 року (а.с. 11).
Тож, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500 гривень.
Крім того,частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З оригіналу платіжного доручення №738 від 17 травня 2021 року вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2270 гривень 00 копійок (а.с.12).
Тож, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2270 гривень 00 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 611, 623,625, 629, 638, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України; ст. ст. 12, 13, 81,89, 128, 141, 223, 264, 265, 268, 272, 280-283, 288, 289 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Тарутине Тарутинського району Одеської області, ІПН НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» (ідентифікаційний код 41717584) суму судових витрат в розмірі 7770 гривень, які складаються з судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок та витра на професійну правничу допомогу в розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.М. Тончева