Провадження № 22ц-824/1075/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 3-тя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ніщенко Анастасія Петрівна про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив встановити факт родинних відносин, з метою подальшої реалізації права на спадкування майна померлого батька ОСОБА_5 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року відкрито провадження по справі.

08 червня 2021 року відповідачем ОСОБА_3 було подано заяву про закриття провадження у справі, у зв`язку зі смертю позивача.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року провадження по справі закрито.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що він є сином пмерлого позивача ОСОБА_1 та місцевий суд оскаржуваною ухвалою фактично позбавляє його можливості успадкувати Ѕ усього майна, яке залишилося після смерті позивача по справі.

Вказує також, що суд першої інстанції не врахував, що право на спадкування не відноситься до тих прав щодо яких процесуальне правонаступництво недопустиме, а відтак суд мав зупинити розгляд справи до залучення правонаступників позивача.

Відповідачка ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що місцевий суд правомірно закрив провадження у справі та не порушив прав апелянта у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову є лише встановлення факту родинних відносин між позивачем та його померлим батьком ОСОБА_5 , а відтак ці особисті немайнові права померлого позивача ОСОБА_2 нерозривно пов`язані з ним і тому спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 3-тя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ніщенко Анастасія Петрівна про встановлення факту родинних відносин, з метою подальшої реалізації права на спадкування майна померлого ОСОБА_5 , який є його батьком.

Позивач вказував, що він звернувся до приватного нотаріуса КМНО Ніщенко А.П. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , однак нотаріус відмовила у прийнятті зазначеної заяви, оскільки у його свідоцтві про народження міститься запис лише ім`я батька, що є неналежним підтвердженням факту батьківства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 просив суд встановити факт родинних відносин між ним та ОСОБА_5 , однак звертаючись із позовною заявою не заявив будь-яких позовних вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування, а відтак вимоги ОСОБА_2 , за загальним правилом, можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою 6 розділу ІV ЦПК України.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В постанові Верховного Суду від 31 липня 2020 року, справа № 266/1740/19 (провадження № 61-20273св19) роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України ).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

З урахуванням предмету позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що особисті немайнові права позивача ОСОБА_2 нерозривно пов`язані з ним, а тому ці правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що вказана справа стосується вирішення спору про право, а саме визнання права власності в порядку спадкування, відхиляються колегією суддів, оскільки спростовуються наявними матеріалами справи, з яких вбачається що позивач заявляв лише вимогу про встановлення факту родинних відносин, який нерозривно пов`язані з позивачем, натомість вимог матеріального характеру ним не заявлялось, а відтак дані правовідносини не допускають правонаступництва.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 за законом не позбавлений права самостійно звернутися до суду з позовом про встановлення факту родинних зв`язків та визнання права власності в порядку спадкування в загальному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 04 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: