Справа № 452/3229/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"17" січня 2022 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

секретаря Макаревич Л.Р.,

із участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в:

АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі представника Чеботарь Ж.С. звернулося до суду з даним позовом. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»; 05.06.2008р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/0399/82/57664 відповідно до якого банком було надано кредит у розмірі 12240 доларів США строком до 04.06.2016р. із сплатою 14% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором. Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком і ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 було укладено Договір іпотеки, який було посвідчено 05.06.2008 року приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Захарко Ю.В., зареєстрований в реєстрі за №662. Відповідно до умов п. 1.2. Договору Іпотекодавці передали в іпотеку Іпотекодержателю належне їм на праві спільної часткової власності майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат та кухні житловою площею 28,0кв.м., загальною площею 50,6кв.м., яка належить Іпотекодавцям на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 24.03.2000р. ВАТ «Самбірський ДЕМЗ» на підставі розпорядження № 45 від 24.03.2000р. Право власності на нерухоме майно зареєстроване Самбірським МБТІ 24.03.2000р. в реєстрову книгу 53, номер запису 4035-61, реєстраційний номер 23493288.

Згідно п. 1.3. Договору іпотеки сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки у сумі - 176523 грн. Крім цього, у зв`язку із укладенням договору іпотеки, приватним нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеної у договорі квартири до припинення договору іпотеки.

Представник позивача вказує, що станом на 15.09.2020р. у зв`язку із неналежним виконанням своїх боргових зобов`язань заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №014/0399/82/57664 від 05.06.2008 становить 7957 доларів США 92 центи, яка складається із: заборгованості за тілом - 4261 доларів США 63 центи; заборгованості за відсотками - 3696 доларів США 29 центів. Відтак, у зв`язку з неналежним виконанням основного зобов`язання, представник позивача просить звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/0399/82/57664 від 05.06.2008р., шляхом продажу її на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; а також стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 3342,36гривень.

Представник позивача адвокат Сірочук І.В. в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила такий задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи про що в матеріалах справи містяться розписки, із відзивом на позов не зверталися. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, проти чого не заперечила представник позивача.

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав:

Судом установлено, що 05.06.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/0399/82/57664 відповідно до якого банком було надано ОСОБА_2 кредит у розмірі 12 240 дол. США строком до 04.06.2016р. із сплатою 14% річних.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/0399/82/57664 від 05.06.2008 року між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 було укладено Договір іпотеки, який було посвідчено 05.06.2008 року приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Захарко Ю.В., зареєстрований в реєстрі за №662. Відповідно до умов п. 1.2. Договору Іпотекодавці передали в іпотеку Іпотекодержателю належне їм на праві спільної часткової власності майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат та кухні житловою площею 28,0кв.м., загальною площею 50,6кв.м., яка належить Іпотекодавцям на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 24.03.2000р. ВАТ «Самбірський ДЕМЗ» на підставі розпорядження №45 від 24.03.2000р.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/0399/82/57664 від 05.06.2008 року ОСОБА_2 станом на 15.09.2020 року заборгував позивачу 7957 доларів США 92 центи, що еквівалентно станом на 15.09.2020 року 222824,15грн., з яких: заборгованість за тілом - 4261 доларів США 63 центи; заборгованість за відсотками - 3696 доларів США 29 центів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо.

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов`язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 591 ЦК України).

У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Законодавством, що регулює іпотеку, є Закон України «Про іпотеку», яким, зокрема, врегульовано задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки. Так, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (ст. 33 Закону).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Стаття 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору; за змістом даної норми матеріального права обов`язковість письмової вимоги про усунення порушення передбачена для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору; що ж до реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку, то не надіслання такої вимоги не є перешкодою для звернення до суду.

Крім того, положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» Верховний Суд України у постановах від 27.05.2015 у справі №6-61цс15 та від 07.10.2015 у справі №6-1935цс15 прийшов до правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Так, ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Суд звертає увагу також на те, що способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 Цивільного кодексу України. У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і в спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 Цивільного кодексу України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Тому позовні вимоги про надання окремих повноважень іпотекодержателеві, пов`язаних з процедурою відчуження предмета іпотеки не суперечать вимогам Закону та спрямовані на забезпечення здійснення ефективного захисту відповідного права.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми.

Порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, підлягає захисту зверненням стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення кредитної заборгованості у сумі 7957 доларів США 92 центи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Представник позивача довів неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором та, як наслідок, право на звернення стягнення на предмет іпотеки, яке реалізував зверненням до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки з реалізацією предмета іпотеки за рішенням суду шляхом проведення прилюдних торгів для погашення заборгованості за кредитним договором. Натомість відповідачі не надали жодного доказу, який би вказував на належне виконання ними кредитних зобов`язань.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки зобов`язання за кредитним договором не виконане, а відтак, на іпотечне майно, яке є предметом договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором, слід звернути стягнення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268, 274, 280 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку», суд

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 50,6кв.м., житловою площею 28кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 24.03.2000р. ВАТ «Самбірський ДЕМЗ» на підставі розпорядження №45 від 24.03.2000р. Право власності на нерухоме майно зареєстроване Самбірським МБТІ 24.03.2000р. в реєстрову книгу 53, номер запису 4035-61, реєстраційний номер 23493288, - у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/0399/82/57664 від 05.06.2008 року в сумі 7957 доларів США 92 центи, шляхом продажу її на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судовий збір на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» із кожного по 835,59грн.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 21 січня 2022 року повного судового рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача у порядок і строк, передбачений ст. 284 ЦПК України.

Суддя