Справа № 152/76/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 січня 2022 року м. Шаргород

Справа №152/76/22

Провадження №2-о/152/7/22

Шаргородський районний

суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, з участю заінтересованих осіб - Шаргородської міської ради Вінницької області, Шаргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький),

встановив:

І. Стислий виклад позицій заявника та заінтересованих осіб

1. Виклад позиції заявника

20.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з заявою про встановлення юридичного факту.

Мотивуючи заяву, ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк помер його дід по батьковій лінії - ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 мав право на земельну частку (пай) КСП «Урожай» розміром 1,50 в умовних кадастрових гектарах на території Гибалівської сільської (тепер - Шаргородської міської) ради Шаргородського (тепер - Жмеринського) району Вінницької області.

За життя дід ОСОБА_2 склав заповіт, яким все своє майно та те, на що він матиме право на день смерті, заповів своїм синам: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_3 , який на день смерті проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Після смерті батька і діда відкрилася спадщина на належне їм майно, яке складається, в тому числі із права на земельну частку (пай) КСП «Урожай» розміром 1,50 в умовних кадастрових гектарах на території Гибалівської сільської ради.

За вказаних підстав він має право на оформлення спадкових прав діда відповідно до ст.529 ЦК України в редакції 1963 року та ст.ст.1218, 1222, 1223, 1261 ЦК України в редакції 2004 року.

За життя, 02 березня 2020 року, його дядько - ОСОБА_5 написав відповідну заяву про те, що спадщини свого батька не прийняв і на неї не претендує.

На даний час померли: його матір - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вінниці; його дядько - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; його дядько - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 ; його дядько - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Донецьк.

В ході підготовки документів для оформлення спадщини з`ясувалося, що відсутнє свідоцтво про смерть дядька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Донецьк, у зв`язку із чим він не може підтвердити документально належними доказами факт смерті дядька ОСОБА_8 , що стало перешкодою в оформленні спадщини, оскільки у нього наявне медичне свідоцтво про смерть останнього, яке видано на окупованій території України та не приймається до уваги відділом ДРАЦСу.

При зверненні до Шаргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з метою отримання свідоцтва про смерть дядька ОСОБА_6 йому 23.12.2021 року відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті та повідомлено, що відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Встановлення вказаного юридичного факту необхідно для державної реєстрації смерті особи та оформлення спадкових прав згідно із законодавством України.

В судовому засіданні у вступному слові та в заключному слові заявник ОСОБА_1 підтримав заяву, зсилаючись на ті самі доводи. Суду ОСОБА_1 пояснив, що усі спадкоємці його діда - ОСОБА_2 за заповітом останнього померли, у зв`язку із чим він мав намір оформити спадкові права на земельну частку (пай). Оскільки він є єдиним спадкоємцем, то подав документи на оформлення спадщини у нотаріальну контору, проте з`ясувалося, що відсутнє свідоцтво про смерть дядька ОСОБА_6 , який ІНФОРМАЦІЯ_7 помер у місті Донецьк, тобто на окупованій території України. Відсутність вказаного свідоцтва є перешкодою для оформлення ним спадщини, тому встановлення факту смерті останнього має для нього юридичне значення.

2. Виклад позиції заінтересованих осіб

Виклад позиції Шаргородської міської ради Вінницької області

Представник заінтересованої особи - Шаргородської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, разом з тим 20.01.2022 року від начальника відділу правового і кадрового забезпечення Шаргородської міської ради Вінницької області Омельчук А.В., що діє на підставі довіреності від 13.05.2021 року №02-12/830, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Шаргородської міської ради, заперечень щодо задоволення заяви ОСОБА_1 не має (а.с.39, 40).

Виклад позиції Шаргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)

Представник заінтересованої особи - Шаргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, але 20.01.2022 року від начальника відділу ДРАЦСу Магдалюк Л.В. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відділу ДРАЦСу, при розгляді заяви ОСОБА_1 покладається на вирішення суду (а.с.41).

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи

1. Заявник ОСОБА_1 заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи до суду не подавав.

2. Представник заінтересованої особи - Шаргородської міської ради Вінницької області Омельчук А.В. подала до Шаргородського районного суду заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради (а.с.39).

3. Представник заінтересованої особи - Шаргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) Магдалюк Л.В. подала до Шаргородського районного суду заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.41).

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Відповідно до ухвали судді від 20.01.2022 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 в порядку окремого провадження, відкрито провадження та призначено судове засідання на 15 годину 30 хвилин 20.01.2022 року (а.с.33-34).

2. В судове засідання для розгляду справи по суті не прибули представники заінтересованих осіб - Шаргородської міської ради Вінницької області та Шаргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), у зв`язку із чим суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про розгляд справи у відсутності зазначених учасників справи, враховуючи, що перешкод для розгляду справи немає.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, відомості про встановлений судом факт, мету встановлення факту, докази, на підставі яких суд установив факт

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Заявник ОСОБА_1 народився у сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , що вбачається із свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а.с.12).

Батько заявника - ОСОБА_3 народився в сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , що вбачається із свідоцтва про народження НОМЕР_2 (а.с.14).

При житті ОСОБА_2 , діду заявника, на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН №0428579 належала земельна частка (пай) розміром 1,50 умовних кадастрових гектарів на території Гибалівської сільської ради (а.с.18).

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким все своє майно та те, на що він матиме право на день смерті, заповів своїм синам: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що вбачається із заповіту (а.с.21).

Факт родинних відносин ОСОБА_2 (як батька) та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (як синів ОСОБА_2 та дядьків заявника) підтверджується відповідними Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.15, 24, 26, 29).

ОСОБА_2 , дід заявника, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.16).

Також, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк помер батько заявника - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір заявника - ОСОБА_7 (а.с.23).

Інші сини спадкодавця ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 теж померли, відповідно ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.25), ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.28), ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.31), спадщини після смерті батька не оформляли.

Таким чином, заявник після смерті батька та діда має право на оформлення спадщини, разом з тим, не може оформити свої спадкових прав через відсутність свідоцтва про смерть одного із своїх дядьків - ОСОБА_6 , який ІНФОРМАЦІЯ_7 помер у місті Донецьк, що Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року за №1085-р віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Так, законодавчим актом, який визначає поняття «тимчасово окупована територія», є Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Згідно із ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року (ч.2 ст.1Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», затверджено, зокрема, Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1.

Так, згідно з Додатком 1 до означеного розпорядження, до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, відноситься, в тому числі, місто Донецьк.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014 року, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України.

Як передбачено пунктами 1, 3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року за №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції в цих населених пунктах. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі і на території м. Донецьк. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Таким чином, вище вказаними нормативними актами визначено, що тимчасово окупованою територією є окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, а м. Донецьк, де помер дядько заявника - ОСОБА_6 , відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження.

З метою отримання свідоцтва про смерть дядька ОСОБА_6 заявник звернувся до Шаргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), проте 23.12.2021 року отримав відмову у проведенні реєстрації смерті ОСОБА_6 через відсутність лікарського свідоцтва про смерть встановленої форми (а.с.30).

Так, факт смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Донецьк підтверджується поясненнями заявника.

Також, факт смерті дядька заявника зафіксований у лікарському свідоцтві про смерть №169, виданому 24.11.2021 року державною бюджетною установою «Міська клінічна лікарня №21 м. Донецьк», з якої вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ; причина смерті - інтоксикація, неспецифічий виразковий коліт з перфорацією (а.с.31).

Крім того, у зазначеному свідоцтві вказаний номер актового запису про смерть №1621 від 24.11.2021 року.

Встановлення факту смерті ОСОБА_6 має для заявника ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки дозволяє провести державну реєстрацію смерті особи та оформити спадщину.

Таким чином, проаналізувавши докази, судом встановлено факт смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що сталася ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Донецьк.

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, оскільки лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_6 було видано на тимчасово окупованій території, тому вказане свідоцтво є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Згідно з п.1 глави 5 розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть.

Для розгляду справи про встановлення факту смерті у суді відділ державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті, у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації.

Судом встановлено, що надане заявником лікарське свідоцтво про смерть видане органом, який створений на тимчасово окупованій території України, визначеній відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, всупереч законодавству України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану, у зв`язку із чим відділом ДРАЦСу відмовлено заявнику ОСОБА_1 у державній реєстрації смерті ОСОБА_6 .

Згідно з пунктами 6, 8 глави 5 Розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.

Разом з тим, суд вважає, що вказаними медичним свідоцтвом зафіксовано, тобто підтверджується факт настання смерті ОСОБА_6

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини про встановлення факту, що має юридичне значення, які регулюються нормами ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження.

Згідно із ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч.1 ст.316 ЦПК України).

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області без порушення правил підсудності, встановлених ст.316 ЦПК України, оскільки, відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, зареєстроване у передбаченому законодавством порядку місце проживання заявника - с. Лукашівка колишнього Шаргородського району, тепер Жмеринського району Вінницької області (а.с.9).

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (ч.2 ст.319 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.4 ст.317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

VІ. Висновки суду

Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Донецьк, що визначається як тимчасово окупована територія України.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи з вимог ст.77 ЦПК України та практики Європейського суду з прав людини.

Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо).

Надане заявником медичне свідоцтво про смерть ОСОБА_6 видане органом, який створений на тимчасово окупованій території України всупереч законодавству України, не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану, але містить фактичні дані про смерть особи, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заявника.

Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, викладену у рішеннях у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», «Мезер проти Республіки Молдова і Росії», «Ілашку і інші проти Молдови і Росії», де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Так, в п.333 рішення у справі «Ілашку і інші проти Молдови і Росії», Європейський суд з прав людини висловив правовий висновок про те, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території внаслідок фактичної ситуації (наприклад, сепаратистський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність і здійснювати юрисдикцію. Вона повинна всіма доступними дипломатичними і правовими засобами із залученням іноземних держав і міжнародних організацій продовжувати гарантувати права і свободи, передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зазначив, зокрема, в п.п.90, 91, 96, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надано доказ «поза розумним сумнівом», який підтверджує факт настання смерті ОСОБА_6 , що є підставою для задоволення заяви ОСОБА_1 .

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18.06.2015 року (остаточне - 18.09.2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293-294, 316 ЦПК України, на підставі п.8 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 319 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, з участю заінтересованих осіб - Шаргородської міської ради Вінницької області, Шаргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця с. Лукашівка Шаргородського району Вінницької області, яка сталася 23 (двадцять третього) листопада 2021 (дві тисячі двадцять першого) року в місті Донецьк Донецької області.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повне найменування (для юридичних осіб) та ім`я (для фізичних осіб) учасників справи:

- заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженець м. Донецьк, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ;

- заінтересована особа - Шаргородська міська рада Вінницької області, місцезнаходження - м. Шаргород Вінницької області, вул. Героїв Майдану, буд.224, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ - 04326253;

- заінтересована особа - Шаргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), місцезнаходження - м. Шаргород Вінницької області, вул. Героїв Майдану, буд.217, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ - 20087003.

Повне рішення складено 21.01.2022 року.

Суддя: