№ 2-з/183/23/22

У Х В А Л А
28 січня 2022 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Парфьонова Д.О., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» про визнання договору купівлі-продажу укладеним, -
26 січня 2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 (надалі заявник, позивач), підписана представником позивача ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» про визнання договору купівлі-продажу укладеним.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2022 року, у зв`язку з хворобою судді Майної Г. Є., заяву передано на розгляд судді Парфьонова Д.О. та передано головуючому судді 27 січня 2022 року.
В заяві позивач просить для забезпечення позову накласти арешт та заборону вчиняти будь-які дії щодо наступного майна: Житловий будинок АДРЕСА_1 . Заборонити Відповідачу та будь - яким особам (фізичним особам, фізичним особам - підприємцям, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності та підпорядкування, тощо) вчиняти будь-які дії щодо вказаного в п. 1 даного клопотання нерухомого майна (у тому числі відчужувати його на аукціоні та/або будь-яким іншим способом).
14 червня 2017 року Позивачем було повністю сплачено вартість будинку за вищевказаним договором, про що свідчать довідка Приватбанку від 20 червня 2017 року та Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності від 01 серпня 2017 року.
Пунктом 2.1 публічного договору лізингу, зокрема, визначено, що право власності на предмет лізингу від Лізингодавця до Лізингоодержувача переходить в момент підписання уповноваженими представниками сторін Акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності. Позивач наполягає, що нею було виконано всі умови договору, а тому вважає себе законним володільцем зазначеного вище житлового будинку.
20 лютого 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було видано виконавчий напис №1474 про стягнення з ТОВ «Ключове рішення» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в розмірі 5810743,49 грн.
21 червня 2017 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Григорчуком П.В. було відкрито виконавче провадження № 54139457 щодо примусового виконання вимог вищевказаного виконавчого напису. В рамках даного виконавчого провадження 22 червня 2017 року цим же державним виконавцем винесено постанову про арешт майна (коштів) ТОВ «Ключове рішення» в межах суми стягнення за виконавчим написом та внесено відомості щодо обтяження майна (коштів) ТОВ «Ключове рішення» до Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 21055203.
Таким чином, спірний житловий будинок також потрапив до переліку майна, на яке було накладено стягнення у вигляді арешту.
Постановою суду від 17 січня 2019 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛЮЧОВЕ РІШЕННЯ", м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 12, код ЄДРПОУ 34410967 - банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Чичву Олега Сергійовича.
Пунктом 1 статті 63 КзПБ передбачено, що після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні. Зважаючи на це. Позивач вважає, що невжиття заходів із забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист прав Позивача у зв`язку з тим, що стосовно майна Відповідача здійснюється ліквідаційна процедура, і нерухоме майно, стосовно якого Позивач просить визнати укладеним договір купівлі-продажу, може бути проданим на аукціоні в порядку вказаної ліквідаційної процедури.
Крім того, обставина продажу майна Відповідача на аукціоні підтверджується також даними сайту Судової влади України, зокрема інформацією по справі №904/5868/18, в ході розгляду якої судом вже були прийняті ухвали про визнання недійсними прилюдних торгів та витребування майна, що підтверджується ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року.
Разом з тим, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №271607949 від 22 серпня 2021 року, відомості про державну реєстрацію обтяжень вказаного нерухомого майна відсутні.
Сторони у судове засідання, на підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України, не викликались.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити з огляду на таке.
П.1 ч.1 ст.176 ЦПК України встановлює, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
За таких обставин, заявляючи вимогу про визнання укладеним договору купівлі-продажу заявник фактично звертається до суду з позовною заявою майнового характеру, ціна позову за яким підлягає визначенню, виходячи з положень П.1 ч.1 ст.176 ЦПК України і в порушення п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, в поданій позовній заяві позивачем не зазначено ціну позову, розраховану відповідно до п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України.
У відповідності до п.5 ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.
Водночас, Верховний Суд у постанові від 30 січня 2020 року у справі №500/787/19 зазначив що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Досліджуючи заяву про забезпечення позову суд встановив, що подана заявником заява про забезпечення позову не містить ціну позову, про забезпечення якого просить заявник. Однак, враховуючи що в самій заяві заявником, хоча і не вказано ціну позову, однак деталізовано вимоги щодо його предмету, враховуючи що нормами Закону України «Про судовий збір» чітко визначено розмір судового збору за подання заяви про забезпечення позову, який не є залежним від ціни позову та з огляду на сплату заявником такого судового збору суд, уникаючи надмірного формалізму, вважає за можливе вирішити питання щодо забезпечення позову по суті, аніж повернути заяву лише з цих підстав.
Досліджуючи наявність чи відсутність підстав для задоволення заяви суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.
Пунктами 1, 2, 4 частини 1 статті 150 ЦПК України встановлено види забезпечення позову: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Як свідчить подане клопотання, позивач звернулася з позовом, в якому просить визнати укладеним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , на умовах визначених позивачем у проекті договору купівлі-продажу житлового будинку.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду посилаючись на те, що інші особи, держава можуть відчужити, або вчинити інші дії щодо майна: Житлового будинку АДРЕСА_1 .
У відповідності до ч.3 ст.153 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Так, позивачем не заявлялися вимоги про визнання права власності на майно, щодо якого останній просить вжити заходи забезпечення, або інші вимоги, які включають складові права власності. Фактично позов заявлено лише щодо договору купівлі продажу. А тому доводи відповідача про потенційну можливість порушення його прав на майно є безпідставними.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Безпідставне застосування заходів забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Отже, суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права і врахувавши зміст позовних вимог, проходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову у визначений заявником спосіб.
Крім того, обставини покладені заявником в обґрунтування заяви про забезпечення, зокрема можливість винесення судового рішення щодо майна та подальшу можливість продажу майна на аукціоні прямо вказують на наявність заборони щодо застосування обраних позивачем заходів забезпечення.
Так, за ч.11 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд,-
в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» про визнання договору купівлі-продажу укладеним відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду складена і підписана 28 січня 2022 року.

Суддя Д.О. Парфьонов