Номер провадження: 22-ц/813/2060/22
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А. П., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду від 24.11.2020 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: Київська районна адміністрація Одеської міської ради і Одеська міська рада про припинення права спільної часткової власності, виділ частини домоволодіння у самостійний об`єкт нерухомості, виділ земельної ділянки, зобов`язання співвласника вчинити певні дії, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада про припинення права спільної часткової власності, виділ частини домоволодіння в самостійний об`єкт нерухомості, визнання права власності, виділ земельної ділянки, встановлення земельного сервітуту, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особи без самостійних вимог Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада про виділ частки домоволодіння в самостійний об`єкт нерухомості, виділ земельної ділянки,встановлення земельного сервітуту, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

26 грудня 2018 року до Київського райсуду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог - Київська рай адміністрація Одеської міської ради про виділ в натурі 3/20 частин житлового будинку та виділення земельної ділянки в окреме користування.

03.07.2019 року відповідач ОСОБА_3 надала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог Київська районна адміністрація і Одеська міська рада про виділ в натурі 1/5 частини житлового будинку та виділення земельної ділянки в окреме користування. 08.07.2019 року до суду надійшов зустрічний позов з аналогічними вимогами відповідача ОСОБА_1 . Суд прийняв до провадження зустрічні позови, об`єднав їх з первісним позовом, отримав від сторін відповіді на зустрічні позови і за клопотанням сторін призначив 09.07.2019 року по справі комісійну будівельно-технічну експертизу. На час виконання експертних робіт провадження по справі суд зупинив.

Після ознайомлення з висновком експерта, який надійшов до суду 09.01.2020 року, кожна сторона, посилаючись на цей експертний висновок, надала заяви про збільшення позовних вимог. На заяви про збільшення позовних вимог кожна сторона надала відповіді.

26.05.2020 року і 22.09.2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшли заяви про уточнення зустрічних позовних вимог, з посиланням на висновок експерта, виготовлений за заявою позивача 25.05.2020 року і 10.09.2020 року.

02.07.2020 року заяву про уточнення зустрічного позову надала ОСОБА_3 , а 28.09.2020 року така заява надійшла від первісного позивача ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду від 24.11.2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: Київська районна адміністрація Одеської міської ради і Одеська міська рада про припинення права спільної часткової власності, виділ частини домоволодіння у самостійний об`єкт нерухомості, виділ земельної ділянки, зобов`язання співвласника вчинити певні дії - задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада про припинення права спільної часткової власності, виділ частини домоволодіння в самостійний об`єкт нерухомості, визнання права власності, виділ земельної ділянки, встановлення земельного сервітуту - задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особи без самостійних вимог Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада про виділ частки домоволодіння в самостійний об`єкт нерухомості, виділ земельної ділянки, встановлення земельного сервітуту - задоволено частково.

Постановлено:

виділити з домоволодіння АДРЕСА_1 у самостійні об`єкти нерухомості: 33/80 частин, що належать на праві власності ОСОБА_2 ; 31/80 частину, що належать на праві власності ОСОБА_1 ; 16/80 частин, що належать на праві власності ОСОБА_3 ;

припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) і ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на домоволодіння АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 ) право власності на самостійний об`єкт нерухомості - житловий будинок літ. «А» з господарськими спорудами по Трудовому провулку АДРЕСА_1 , загальною площею 52,8 кв.м. в тому числі житловою площею 19 кв.м., у складі приміщень: 1-1 - житлова кімната площею 12,1 кв.м.; 1б-2 - житлова кімната площею 6,9 кв.м.; 1б-3 - коридор площею 9,3 кв.м; 1-4 - кухня площею 8,2 кв.м.; 1б-5 - санвузол площею 4,9 кв.м.; 1б-6 - тамбур площею 0,5 кв.м., 1-2 житлова площею 10,9 кв.м., 1-5 санвузол, 1-6 коридор, з надвірних споруд літ «Б» - сарай з погрібом;

визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на самостійний об`єкт нерухомості - житловий будинок літ. «А» з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею 32,8 кв.м., у тому числі житловою - 25,1 кв.м., у складі приміщень: 3-1 - житлова, площею 12,1 кв.м.; 3-2 - житлова, площею 13,0 кв.м.; 3-3 - кухня, площею 5,9 кв.м., 1-10 - коридор площею 6,8 кв.м; 1-3 - кухня площею 11,8 кв.м; з надвірних споруд літ. «З» - вбиральня;

визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на самостійний об`єкт нерухомості - житловий будинок літ. «А» по Трудовому провулку АДРЕСА_1 , загальною площею 66,5 кв.м., у тому числі житловою - 26,7 кв.м., у складі приміщень: 1а-7 - житлова, площею 13,6 кв.м.; 2-1 - житлова, площею 13,1 кв.м.,1а-5 - коридор, площею 7,5 кв.м.; 1а-6 - кухня, площею 14,9 кв.м.; 1а-8 - санвузол, площею 3,2 кв.м.; 1а-9 - коридор, площею 9,2 кв.м.; 2-2 - сходи, площею 5,0 кв.м;

визначити наступний порядок користування земельною ділянкою площею 0,1723 га по Трудовому провулку АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 ;

в користування ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 ) виділити ділянку загальною площею 0,0771 га (з урахуванням площі під забудовою частини приміщень у будинку та під господарськими спорудами), визначену у висновку експерта №064/2020 точками «8-9-10-11-12-37-38-39-40-41-46-47-48-49-50-31-32-33-34-35-36-17-8»;

в користування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) виділити земельну ділянку загальною площею 0,0668 га (з урахуванням площі під забудовою частини приміщень у будинку та під господарськими спорудами), яка складається з двох частин і у висновку експерта №064/2020 визначена точками: 1-частина ділянки «1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-1» і має площу 0,0602 га , 2-га частина ділянки «17-18-19-20-21-22-23-24-28-29-30-31-32-33-34-35-36-17» і має площу 0,0066 га;

в користування ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) виділити ділянку загальною площею 0,0344га (з урахуванням площі під забудовою частини приміщень у будинку), яка складається з двох частин і у висновку експерта №064/2020 визначена точками: 1 частина ділянки «4-5-6-7-8-17-18-19-20-21-22-23-24-25-26-27-4» і має площу 0,0109 га, 2-га частина ділянки « 38-39-40-41-42-43-44-45-38» і має площу 0,0235 га.

з метою організації проходу ОСОБА_3 до її земельної ділянки площею 0,0235 га встановити земельний сервітут, яким надати ОСОБА_3 право безплатного безстрокового проходу через частину земельної ділянки, що надана у користування ОСОБА_2 ;

встановити межі земельного сервітуту на частину ділянки ОСОБА_2 , що визначений точками у експертному висновку №064/2020 «31-32-33-34-35-54-39-40-53-52-51-50-31» і має площу 0,0038 га;

в іншій частині позов ОСОБА_2 , зустрічний позов ОСОБА_1 і зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду від 24.11.2020 року, відповідно до якої апелянт просить рішення суду першої інстанції - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про виділення ОСОБА_1 21/80 спадкової частки домоволодіння АДРЕСА_1 , встановлення земельного сервітуту на частині земельної ділянки, яку пропонується виділити ОСОБА_3 , для забезпечення обслуговування інженерних мереж для ОСОБА_1 та стягнення судових витрат.

Постановити у даній частині нове рішення, яким:

-виділити ОСОБА_1 21/80 спадкової частки домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з: 1-3 - кухня, площею 11,8 кв. м., 1-10 - коридор, площею 6,8 кв. м. загальною площею 18,6 кв. м. з горищним приміщенням над цією площею;

-встановити безоплатний, безстроковий земельний сервітут, площею 0,0016 га, обмежений точками «4-5-6-57-25-4», на частині земельної ділянки, яку пропонується виділити ОСОБА_3 , для забезпечення обслуговування інженерних мереж для ОСОБА_1 , межі якого описуються наступним чином (див. графічне відображення, малюнок №1, даного висновку, відображено синім кольором):

-від точки 4 по прямій лінії на відстані 9,90 м. (до точки 5);

-з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,76 м. (до точки 6);

-з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 8,51 м. (до точки 57);

-з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,40 м. (до точки 25);

-з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,64 м. до первісної точки відліку (до точки 4);

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати, пов`язані із залученням фахівців: - сплата за технічний звіт геодезичних робіт по визначенню площі земельних ділянок по фактичному порядку користування землекористувачів гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 і гр. ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_5 в розмірі 2000,00 грн. (квитанція №0.0.473505741.1 від 10.12.15р.). 2000 грн.: 3 = 666,67грн.;

-сплата за висновок судового експерта Сікорської О.А. № 123/20 від 25.05.2020 року в розмірі 2000 грн. (квитанція №0.0..1 від 20.05.20р.) 2000 грн.: 2 = 1000 грн.;

Всього - в розмірі 1666,67грн.;

-Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати, пов`язані із залученням фахівців: - сплата за технічний звіт геодезичних робіт по визначенню площі земельних ділянок по фактичному порядку користування землекористувачів гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 і гр. ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_5 в розмірі 2000,00 (квитанція №0.0.473505741.1 від 10.12.15р.). 2000 грн.: 3 = 666,67грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції, при виділенні ОСОБА_1 , спадкової частки домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з: 1-3- кухня, площею 11,8 кв.м., 1-10 21/80 загальною площею 18,6 кв.м. не вказано, що площа 18,6 кв.м. виділяється "с горищним приміщенням над нею", коридор, площею 6,8 кв.м.

Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що виділена ОСОБА_7 21/80 частина домоволодіння вже має окрему систему життєзабезпечення (електро-, газо-, водопостачання і водовідведення) яка підтримувала, підтримує і може надалі підтримувати санітарно-гігієнічний стан спадкового майна та бути придатна для постійного проживання у ньому.

Щодо визначення порядку користування земельною ділянкою суд зазначив, що за варіантом земельно-технічної експертизи №064/2020 від 25.08.20 р. (т.3 а.с.228), встановлення сервітуту щодо однієї земельної ділянки є найменш обтяжливим для користувача ділянки ОСОБА_2 і інтереси ОСОБА_8 не зачіпають і тому варіант розподілу земельної ділянки запропонований експертом у висновку №075/2020 від 18.09.2020 року (т.4 а.с. 18-22), судом було відхилено тільки через те, що цьому висновку земельний сервітут передбачено для двох ділянок. Детально по кожній вказаній у висновку земельній ділянці земельний сервітут судом не розглядався.

Апелянт вказує, що висновок №064/2020 від 25.08.20р. було зроблено експертом Скибінською Т.М. на заяву ОСОБА_3 до якої документи, які підтверджують наявність існуючих зовнішніх мереж, заявником навмисно не були надані і тому всі фактично існуючи зовнішні мережі системи життєзабезпечення з вузлами обліку електро-, і водопостачання прокладені через земельну ділянку (обмежена точками «4-5-6-7-27-4») на земельної ділянці виділеної ОСОБА_9 залишаються під загрозою знищення.

У відмінності від висновку №064/2020 у висновку №075/2020 від 18.09.20р. виготовленого тим ж самим експертом ОСОБА_10 на заяву апелянта, до якої були надані дві копії документів: робочого проекту мережі водопроводу і технічних умов №3493-29/223 від 29.05.2015р. мережі водовідводу до 21/40 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , ці обставини враховані і експерт виділяє територію сервітуту, площею 0,0016 га. обмежені точками «4-5-6-57-25-4», який пропонується встановити на ділянці, запропонованій до виділу ОСОБА_3 , для обслуговування інженерних мереж для ОСОБА_8 .

ОСОБА_11 , який сьогодні проживає у 21/40 частині спадкової домоволодіння, не міг би користуватися системами комунального водопостачання, водовідведення, електропостачання і газопостачання без приймання їх в експлуатацію відповідними організаціями. Даний факт підтверджується візуально наявністю вмонтованих до систем: лічильника обліку електроенергії і водоміра, які монтуються тільки після прийняття їх до експлуатації. Ці ж обставини стосується і водовідведення і газопостачання. Крім того ОСОБА_11 має з відповідними установами договори і особові рахунки на оплату за надані комунальні послуги.

Судом першої інстанції не було взято до уваги та не надано належної оцінки тому факту, що каналізаційний колодязь, до якого підведено зливову каналізацію до спадкової частини домоволодіння, є кінцевою ділянкою колектора, який проходить по АДРЕСА_2 і далі до насосної станції, має глибину 0,50 м. й знаходиться на відстані 20 м. від ревізійного колодязя з мінімально дозволенною глибиною 0,30 м., для прочищення труб, й на відстані 26 м. до місця влаштування санвузла (тобто початкова точка знаходиться у приміщенні за літ. 1-10 - коридор пл. 6,8 кв.м.). Уклон зливу каналізаційних стоків за нормами СНиП 2.04.03-85 «Каналізація. Зовнішні мережі та споруди» з початкової точки до кінцевої складає 2 см. на 1 п.м. для труби діаметром 110 см.

3 вищезазначеного можна зробити висновок - збільшення довжини лінії мережі водовідведення не можливо, так як не буде зливу каналізаційних стоків за нормами а взимку мережа буде замерзати.

Суд першої інстанції на порушення вищезазначених норм не звернув уваги, не встановив земельний сервітут на частині земельної ділянки, яку пропонується виділити ОСОБА_3 , для забезпечення обслуговування інженерних мереж для ОСОБА_8 , чим позбавив апелянта можливості користування житлово-комунальними послугами, а саме водовідведення та водопостачання.

02 лютого 2021 року ОСОБА_1 було подано доповнення до апеляційної скарги, де апелянт вказує, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення було невірно визначено, як площу виділених об`єктів так і приміщення з яких вони складаються.

Заяву вмотивовано тим, що у своєму позові ОСОБА_1 , згідно висновку експерта, який визнавали сторони по справі, просив виділити в окремі об`єкти нерухомості та припинити право спільної часткової власності на наступне:

Виділити у самостійні об`єкт нерухомості:

1.) 5/40 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , до складу якого входить (без врахування самочинно збудованих та переобладнаних): частина житлового будинку літ. «А» в складі приміщень: №3-1 - житлова, площею 12,1 кв. м.; №3-2 - житлова, площею 13,0 кв. м.; №3-3 - кухня, площею 5,9 кв.м., загальною площею - 31,0 кв. м., у т. ч. житлова - 25,1 кв. м., вбиральня літ. «3».

2) 21/80 спадкову частку домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з: 1-3-кухня, площею 11,8 кв. м., 1-10-коридор, площею 6,8 кв. м., загальною площею 18,6 кв. м.

Для відокремлення вищезазначених приміщень, необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи:

- між приміщеннями 1-6 та 1-10 закласти дверний отвір;

- в приміщенні 1-10 огородити частину приміщення для обладнання санвузла;

- місце розташування кухні-ніши визначається за побажанням.

Вхід до приміщень буде здійснюватись через вхідні двері, які влаштовані в приміщенні «1-10 - коридор».

Таким чином, 31/80 частина домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 складається з самостійних об`єктів до складу яких входить:

-5/40 частину житлового будинку літ. «А» в складі приміщень: №3-1 - житлова, площею 12,1 кв.м.; №3-2 - житлова, площею 13,0 кв. м., №3-3 - кухня, площею 5,9 кв.м., загальною площею- 31,0 кв.м., у т.ч. житлова - 25,1 кв.м., вбиральня літ. «3»;

-21/80 частину спадкової маси, яка складається з: 1-3-кухня, площею 11,8 кв.м., 1-10 коридор, площею 6,8 кв.м., загальною площею 18,6 кв.м.

Відповідно до викладеного просив:

скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.11.20 року в частині визнання права власності на самостійний об`єкт нерухомості ОСОБА_8 .

Постановити в даній частині нове рішення, яким, визнати за ОСОБА_1 право власності на самостійні об`єкти - домоволодіння АДРЕСА_1 до складу якого входить (без врахування самочинно збудованих та переобладнаних)

- 5/40 частину житлового будинку лiт. «А» в складі приміщень: №3-1 - житлова, площею 12,1 кв.м.; №3-2 - житлова, площею 13,0 кв.м.; № 3-3-кухня, площею 5,9 кв.м., загальною площею - 31,0 кв.м., у т.ч. житлова - 25,1 кв.м., вбиральня літ. «3»;

- 21/80 частину спадкової маси, яка складається з: 1-3-кухня, площею 11,8 кв.м., 1-10 - коридор, площею 6,8 кв.м., загальною площею 18,6 кв.м.

19 березня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_11 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому посилаючись на те, що доводи та вимоги апеляційної скарги є надуманими та незаконними.

Стосовно інженерних мереж - згідно робочого проекту №1601 та технічних умов від 26.07.1993 року на ОСОБА_2 відкрито особистий рахунок № НОМЕР_4 на водопостачання до будинку АДРЕСА_1 . 29.05.2015 р. ОСОБА_11 зробив технічні умови (проект) водопостачання до будинку за особистим рахунком № НОМЕР_4 , які затверджено уповноваженим представником органу місцевого самоврядування КП сервісний центр» 23.12.2020 р. За №5003-29/3909, згідно до яких інженерні мережі «водомерний узел № 00060602СКВ - демонтирован и заглушен» працівниками ТОВ «Інфоксводоканал», тому будь-яких «інженерних мереж» взагалі не існує на земельній ділянці, площею 0,0016 га, обмеженою точками «4-5-6-57-25-4», на частині земельної ділянки, яку пропонується виділити ОСОБА_12 .

Крім того, згідно до п.12 Порядку підключення об`єкта, прийнятого в експлуатацію до інженерних мереж, здійснюється відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності" протягом десяти днів з дня відповідного звернення замовника до осіб, які є власниками відповідних елементів інжерерної інфраструктури або здійснюють їх експлуатацію. Такою особою ОСОБА_11 , який самостійно здійснив передбачені законом дії для набуття права власності на відповідні елементи інженерної мережі, на земельній ділянці, площею 0,0016 га, обмеженою точками «4-5-6-57-25-4», на частині земельної ділянки, яку пропонується виділити ОСОБА_12 , відсутні.

Крім того, ОСОБА_1 не обмежений анi технічною анi законною можливістю розробити технічні умови елементів інженерних мереж для обслуговування своєї частки спадщини.

Предметом розгляду вказаної цивільної справи не були заявлені вимоги щодо встановлення порядку користування інженерними мережами співвласниками будинку, а ОСОБА_1 не наддав до суду ані першої, анi апеляційної інстанцi письмових документів стосовно його причетності до інженерних мереж, які встановлювались iншими співвласниками будинку та із питанням приєднання до них він не звертався.

01 квітня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

22 червня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_11 надійшла заява про долучення до матеріалів справи письмових доказів

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.01.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду від 24.11.2020 року було залишено без руху, , повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.

22 лютого 2021 року ОСОБА_2 подано заяву, якою усунуто недоліки зазначені у вище вказаній ухвалі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду від 24.11.2020 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог : Київська районна адміністрація Одеської міської ради і Одеська міська рада про припинення права спільної часткової власності, виділ частини домоволодіння у самостійний об`єкт нерухомості, виділ земельної ділянки, зобов`язання співвласника вчинити певні дії, за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада про припинення права спільної часткової власності, виділ частини домоволодіння в самостійний об`єкт нерухомості, визнання права власності, виділ земельної ділянки, встановлення земельного сервітуту, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , третя особи без самостійних вимог Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада про виділ частки домоволодіння в самостійний об`єкт нерухомості, виділ земельної ділянки,встановлення земельного сервітуту було відкрито.

Ухвалою від 04 березня 2021 року справу було призначено до розгляду.

У судовому засіданні апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили суд її задовольнити.

Позивач, відповідач та їх представники заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Домоволодіння АДРЕСА_1 , що складалось з житлового будинку літ. «А» загальною площею 91,7 кв.м., в тому числі житловою - 55,1 кв.м. та господарських будівель, що розташовані на земельній ділянці площею 1679 кв.м. належало на праві власності ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.1955 року, акту районної приймальної комісії Виконкому Приморської районної ради народних депутатів від 01.12.1962 року та рішення виконкому Київської райради народних депутатів від 15.03.1968 року №174 «Про затвердження актів приймання в експлуатацію індивідуальних жилих будинків» (т.2а.с. 75-76,81-83). Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 спадщину прийняла дружина ОСОБА_14 .

Рішенням народного суду Київського району м. Одеси від 14.04.75 р. за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/8 ідеальну частину домоволодіння під АДРЕСА_1 та виділено для проживання його сім`ї реальну частку у вигляді житлової кімнати площею 12,1 кв. м. (т.2 а.с.73)

Рішенням виконкому Київської райради народних депутатів №1014 від 17.11.78 р. ОСОБА_7 «узаконено добудовану до кімнати кухню» в будинку АДРЕСА_1 (т.2 а.с.61).

28.03.1979 року народний суд Київський району м. Одеси ухвалив рішення за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_14 про визначення порядку користування земельною ділянкою по Трудовому провулку АДРЕСА_1 і виділив у користування ОСОБА_8 210 кв.м., а у користуванні ОСОБА_14 залишив 1469 кв.м.

10.04.1981 року ОСОБА_14 продала 1/5 частину житлового будинку по Трудовому провулку АДРЕСА_1 , уклавши договір купівлі-продажу з ОСОБА_15 (т.1 а.с.219-220)

14.07.1981 року ОСОБА_14 подарувала синові ОСОБА_11 3/20 частини жилого будинку по Трудовому провулку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 померла. Між спадкоємцями першої черги - синами померлої ОСОБА_16 і ОСОБА_11 виник спір щодо права на спадщину.

Згідно довідки - характеристики, виконаної КП «ОМБТІ та РОН» 14.01.2005 року домоволодіння АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_14 належало на праві спільної часткової власності: ОСОБА_17 - 21/40 частина; ОСОБА_18 -1/5 частина ( відповідає 8/40 частин); ОСОБА_11 -3/20 частини ( відповідає 6/40 ); ОСОБА_7 - 1/8 частина ( відповідає 5/40) ( т.2 а/с 67).

Рішенням суду від 07.03.2017 року, ухваленим по справі №520/1637/15ц за ОСОБА_19 і за ОСОБА_20 визнано в порядку спадкування після смерті матері право власності на 21/80 частину (за кожним) домоволодіння АДРЕСА_1 .

Судом встановлено і визнано сторонами, що у фактичному володінні і користуванні ОСОБА_2 у будинку літ. «А» знаходяться такі приміщення: 1-1 - житлова кімната площею 12,1 кв.м.; 1б-2 - житлова кімната площею 6,9 кв.м.; 1б-3 - коридор площею 9,3 кв.м; 1-4 - кухня площею 8,2 кв.м.; 1б-5 - санвузол площею 4,9 кв.м.; 1б-6 - тамбур площею 0,5 кв.м., загальною площею 41,9 кв.м., в тому числі житловою - 19,0 кв.м.; та надвірні будівлі у вигляді сараю з погрібом літ «Б», що складає 6/40 частин домоволодіння.

У фактичному володінні і користуванні ОСОБА_8 у будинку літ. «А» знаходяться такі приміщення (без врахування самочинно збудованих та переобладнаних): 3-1 - житлова, площею 12,1 кв.м.; 3-2 - житлова, площею 13,0 кв.м.; 3-3 - кухня, площею 5,9 кв.м., загальною площею - 31,0 кв.м., у т.ч. житлова - 25,1 кв.м. та надвірні будівлі у вигляді вбиральні літ. «З», що складає 5/40 частин домоволодіння.

У фактичному володінні і користуванні ОСОБА_3 у будинку літ. «А» знаходяться такі приміщення: 1а-7 - житлова площею 13,6 кв.м.; 2-1 - житлова площею 13,1 кв.м.; 1а-5 - коридор, площею 7,5 кв.м.; 1а-6 - кухня, площею 14,9 кв.м.; 1а-8 - санвузол, площею 3,2 кв.м.; 1а-9 - коридор, площею 9,2 кв.м.; 2-2 - сходи, площею 5,0 кв.м., загальною площею - 66,5 кв.м., у т.ч. житлова - 26,7 кв.м., що складає 8/40 частин домоволодіння.

Спадкова 21/40 частина домоволодіння підлягає поділу між ОСОБА_19 і ОСОБА_20 . У висновку судового експерта Сікорської О.А. № 123/20 від 25.05.2020 року (т.3 а.с.142-171) запропоновано єдиний технічно можливий варіант поділу 21/40 частини домоволодіння між спадкоємцями: співвласнику ОСОБА_2 пропонується виділити у будинку літ. «А» приміщення 1-2 житлова площею 10,9 кв.м., 1-5 санвузол площею 3,0 кв..м, 1-6 коридор площею 3,6 кв.м., надвірні будівлі - сарай літ. «В», шахта IV, цистерна VIII, загальною вартістю 77425 грн.

Співвласнику ОСОБА_7 пропонується виділити в будинку літ. «А» приміщення: 1-3 - кухня площею 11,8 кв.м;1-10 - коридор площею 6,8 кв.м; загальною вартістю 68137 кв.м.

Для відокремлення вищезазначених приміщень, необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи:

- в приміщенні «1б-1 - житлова» необхідно організувати дверний отвір до приміщення 1-2.

Вхід до приміщень буде здійснюватись через вхідні двері, які влаштовані в приміщенні «1б-3 - коридор».

- між приміщеннями 1-6 та 1-10 закласти дверний отвір;

-в приміщенні 1-10 огородити частину приміщення для обладнання санвузла;

Вхід до приміщень буде здійснюватись через вхідні двері, які влаштовані в приміщенні «1-10 - коридор».

Місце розташування кухонь-ніш визначається за побажанням кожного співвласника на своїй частині.

ОСОБА_11 і ОСОБА_16 погодились з запропонованим варіантом поділу спадкової частини будинку і кожен погодився з необхідністю виконати за власний рахунок ремонтно-будівельні роботи для відокремлення своєї частини.

Ринкова вартість 21/40 частини домоволодіння по Трудовому провулку №3 експертом визначена у суму 145562 грн. (т.3 а.с.142-161), відповідно вартість ідеальної 21/80 частини складає 72781 грн. За вищевказаним поділом у власність ОСОБА_2 переходить спадкова частина, що складається з приміщень і будівель вартістю 77425 грн., а у власність ОСОБА_8 - вартістю 68137 грн. Відповідно, розмір грошової компенсації складає 4644 грн.

З урахуванням необхідності провести кожним спадкоємцем ремонтно-будівельні роботи для відокремлення спадкової частини, незначного розміру у вартості відокремлених частин та з урахуванням розміру частки у домоволодінні кожного з братів, суд не стягує грошову компенсацію в розмірі 4644 грн.

Житловий будинок літ. «А» з господарськими спорудами по Трудовому провулку АДРЕСА_1 розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,1723 га, яка перебуває у володінні і користуванні сторін на підставі рішення виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих за № 661 від 17.07.54 року «Про затвердження рішення виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих «Про відвід вільних земельних ділянок офіцерам ОСОБА_21 у відставці - громадянам міста Одеси під житлове будівництво» та положень ч.2 ст.377 ЦК України.

У висновку №081/75/2019 комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 18.12.2019 року (т.2 а.с.232) відображено фактично існуючий порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння: у користуванні ОСОБА_2 перебуває ділянка площею 1436 кв.м., у користуванні ОСОБА_8 перебуває ділянка площею 204 кв.м., у фактичному користуванні ОСОБА_3 знаходиться ділянка площею 83 кв.м. Такий порядок користування не відповідає розміру ідеальних часток співвласників у будівлях і спорудах. У судовому засіданні сторони стверджували, що питання визначення порядку користування земельною ділянкою між ними ніколи не вирішувалось. Експерти запропонували сторонам декілька варіантів порядку користування земельною ділянкою у відповідності до розміру їх ідеальних часток у будівлях і спорудах.

ОСОБА_11 і ОСОБА_3 підтримали варіант розподілу земельної ділянки, запропонований експертом у висновку №064/2020 від 25.08.2020 року (т.3 а.с.228), а ОСОБА_16 наполягав на варіанті розподілу земельної ділянки, що запропонований експертом у висновку №075/2020 від 18.09.2020 року (т.4 а.с. 18-22)

Мотивувальна частина

застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Так, рішення суду першої інстанції оскаржується ОСОБА_19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про виділення ОСОБА_7 21/80 спадкової частки домоволодіння АДРЕСА_1 , встановлення земельного сервітуту на частині земельної ділянки, яку пропонується виділити ОСОБА_3 , для забезпечення обслуговування інженерних мереж для ОСОБА_8 та стягнення судових витрат.

Апелянт просить постановити у даній частині нове рішення, яким:

-виділити ОСОБА_7 21/80 спадкової частки домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з: 1-3 - кухня, площею 11,8 кв. м., 1-10 - коридор, площею 6,8 кв. м. загальною площею 18,6 кв. м. з горищним приміщенням над цією площею;

-встановити безоплатний, безстроковий земельний сервітут, площею 0,0016 га, обмежений точками «4-5-6-57-25-4», на частині земельної ділянки, яку пропонується виділити ОСОБА_3 , для забезпечення обслуговування інженерних мереж для ОСОБА_8 , межі якого описуються наступним чином (див. графічне відображення, малюнок №1, даного висновку, відображено синім кольором):

-від точки 4 по прямій лінії на відстані 9,90 м. (до точки 5);

-з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,76 м. (до точки 6);

-з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 8,51 м. (до точки 57);

-з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,40 м. (до точки 25);

-з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,64 м. до первісної точки відліку (до точки 4);

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати, пов`язані із залученням фахівців: - сплата за технічний звіт геодезичних робіт по визначенню площі земельних ділянок по фактичному порядку користування землекористувачів гр. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_2 і гр. ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_5 в розмірі 2000,00 грн. (квитанція №0.0.473505741.1 від 10.12.15р.). 2000 грн.: 3 = 666,67грн.;

-сплата за висновок судового експерта Сікорської О.А. № 123/20 від 25.05.2020 року в розмірі 2000 грн. (квитанція №0.0..1 від 20.05.20р.) 2000 грн.: 2 = 1000 грн.;

Всього - в розмірі 1666,67 грн.;

-Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати, пов`язані із залученням фахівців: - сплата за технічний звіт геодезичних робіт по визначенню площі земельних ділянок по фактичному порядку користування землекористувачів гр. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_2 і гр. ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_5 в розмірі 2000,00 (квитанція №0.0.473505741.1 від 10.12.15р.). 2000 грн.: 3 = 666,67грн.

Також ОСОБА_2 02.02.2021 року було подано доповнення до апеляційної скарги/, відповідно до яких апелянт просить:

скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.11.20 року в частині визнання права власності на самостійний об`єкт нерухомості ОСОБА_8 .

Постановити в даній частині нове рішення, яким, визнати за ОСОБА_19 право власності на самостійні об`єкти - домоволодіння АДРЕСА_1 до складу якого входить (без врахування самочинно збудованих та переобладнаних)

- 5/40 частину житлового будинку лiт. «А» в складі приміщень: №3-1 - житлова, площею 12,1 кв.м.; №3-2 - житлова, площею 13,0 кв.м.; № 3-3-кухня, площею 5,9 кв.м., загальною площею - 31,0 кв.м., у т.ч. житлова - 25,1 кв.м., вбиральня літ. «3»;

- 21/80 частину спадкової маси, яка складається з: 1-3-кухня, площею 11,8 кв.м., 1-10 - коридор, площею 6,8 кв.м., загальною площею 18,6 кв.м.

Рішення суду першої інстанції оскаржується та, відповідно, переглядається судом апеляційної інстанції у зазначеній частині.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до уточнених (збільшених) позовних вимог ОСОБА_2 просив суд:

припинити право спільної часткової власності ОСОБА_11 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на домоволодіння АДРЕСА_1 ;

виділити ОСОБА_7 у самостійний об`єкт нерухомості 5/40 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , до складу якого входить (без врахування самочинно збудованих та переобладнених):

-частина житлового будинку літ. «А» в складі приміщень: №3-1 - житлова, площею 12,1 кв. м.; №3-2 - житлова, площею 13,0 кв. м.; №3-3 - кухня, площею 5,9 кв. м., загальною лощею 31,0 кв.м., у т.ч. житлова - 25, 1 кв.м., вбиральня літ. «З»;

- визнати за ОСОБА_19 , РНОКПП НОМЕР_2 право приватної власності на самостійний об`єкт нерухомості, який складає 5/40 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , до складу якого входить (без врахування самочинно збудованих та переобладнаних) - частина житлового будинку літ. «А» в складі приміщень: №3-1 - житлова, площею 12,1 кв.м.; №3-2 - житлова, площею 13,0 кв.м.; №3-3 - кухня, площею 5,9 кв.м., загальною площею - 31,0 кв.м., у т.ч. житлова - 25,1 кв.м., вбиральня літ. «З»;

-виділити ОСОБА_7 21/80 спадкову частку домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з: 1-3 - кухня, площею 11,8 кв.м., 1-10 - коридор, площею 6,8 кв.м. (с горищним приміщенням над ними). загальною площею 18,6 кв.м. Для відокремлення вищевказаних приміщень, зобов`язати ОСОБА_8 виконати наступні ремонтно-будівельні роботи: між приміщеннями 1-6 та 1-10 закласти дверний отвір та в приміщенні 1-10 огородити частину приміщення для обладнання санвузлу. Вхід до приміщень буде здійснюватися через вхідні дверi, якi влаштовані «1-10 - коридор», і знаходяться в користуваннi ОСОБА_8 .

-виділити ОСОБА_2 21/80 спадкову частину домоволодіння АДРЕСА_1 яка складається з: 1-2 - житлова площею 10,9 кв.м.; 1-5 - санвузол - площею 3,0 кв.м. та коридор-1-6-площею 3,6 кв.м., (з горищним приміщенням над ними) загальною площею 17,5 кв.м., та надвірні будівлі літ. «В» - сарай, IV - Шахту, отвір до приміщення «1-2 - житлова». Вхід до приміщення буде здійснюватися через вхідні двері, які влаштовані в приміщенні «1б-3 - коридор»

-визнати за ОСОБА_19 , РНОКПП НОМЕР_2 право приватної власності на самостійний об`єкт нерухомості, який складає 21/80 спадкову частину домоволодіння АДРЕСА_1 , до складу якого входить 1-3 - кухня, площею 11,8 кв.м., 1-10 - коридор, площею 6,8 кв.м. (з горищним приміщенням над ними), загальною площею 18,6 кв.м.

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 компенсацію в розмірі 4644 гривень.

-Виділити ОСОБА_2 , згідно висновку судового експерта Скибінської Т.М. № 075/20 від 18.09.2020 року, в користування земельну ділянку загальною площею 0,0771 га.

-виділити ОСОБА_7 згідно висновку судового експерта Скибінської Т.М. № 075/20 від 18.09.2020 року, в користування дві земельні ділянки 0,0602 га. і 0,0066га., які розташовані по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0668.

-виділити в користування ОСОБА_3 , дві земельні ділянки 0,0109 га. і 0,0235 га., загальною площею 0,0344 га.

-встановити земельний сервітут, площею 0,0076 га, на частині земельної ділянки, яку пропонується виділити ОСОБА_2 , для забезпечення проходу на частину земельної ділянки, яка пропонується до виділу ОСОБА_3

-встановити земельний сервітут, площею 0,0016 га, на частині земельної ділянки, яку пропонується виділити ОСОБА_3 , для забезпечення обслуговування інженерних мереж для ОСОБА_8 .

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 судові витрати в сумі 2233,34 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 судові витрати в розмірі 1233,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати, пов`язані із залученням фахівців: - сплата за технічний звіт геодезичних робіт по визначенню площі земельних ділянок по фактичному порядку користування землекористувачів гр. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_2 і гр. ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_5 в розмірі 2000,00 грн. (квитанція №0.0.473505741.1 від 10.12.15р.). 2000 грн.: 3 = 666,67грн.;

сплата за висновок судового експерта Сікорської О.А. № 123/20 від 25.05.2020 року в розмірі 2000 грн. (квитанція №0.0..1 від 20.05.20р.) 2000 грн.: 2 = 1000 грн.; Всього - в розмірі 1666,67грн.;

-Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати, пов`язані із залученням фахівців: - сплата за технічний звіт геодезичних робіт по визначенню площі земельних ділянок по фактичному порядку користування землекористувачів гр. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_2 і гр. ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_5 в розмірі 2000,00 (квитанція №0.0.473505741.1 від 10.12.15р.). 2000 грн.: 3 = 666,67грн.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з висновком №081/75/2019 комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 18.12.2019 року (т.2 а.с.214-234) та висновку експерта №123/20 від 25.05.2020 року (т.3 а.с.142-172) існує технічна можливість у відповідності до вимог нормативно-технічних актів виділити в окремий об`єкт нерухомості частки сторін по справі у домоволодінні АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_7 31/80 частин (5/40 частин +21/80 частину (спадкова), складаються з таких приміщень у будинку літ. «А» 3-1 - житлова, площею 12,1 кв.м.; 3-2 - житлова, площею 13,0 кв.м.; №3-3 - кухня, площею 5,9 кв.м., загальною площею - 31,0 кв.м., у тому числі житловою - 25,1 кв.м., з надвірними будівлями - вбиральня літ. «З», та з відокремленої 21/80 частини будинку, яка складається з приміщень - 1-10 - коридор площею 6,8 кв.м; 1-3 - кухня площею 11,8 кв.м; загальною вартістю 192764 грн.

До складу 21/80 спадкової частини домоволодіння АДРЕСА_1 входить 1-3 - кухня, площею 11,8 кв.м., 1-10 - коридор, площею 6,8 кв.м. (з горищним приміщенням над ними), загальною площею 18,6 кв.м., що не може складати окремий об`єкт нерухомості.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в частині визнання за ним права власності на самостійні об`єкти нерухомості, окремо на 5/40 частин домоволодіння АДРЕСА_1 та 21/80 спадкову частку домоволодіння АДРЕСА_1 .

З тексту оскаржуваного рішення вбачається, що при вирішенні питання щодо виділу з спільного домоволодіння часток співвласників суд не приймав до уваги самочинні прибудови.

Також з оскаржуваного рішення вбачається, що з урахуванням необхідності провести кожним спадкоємцем ремонтно-будівельні роботи для відокремлення спадкової частини, незначного розміру у вартості відокремлених частин та з урахуванням розміру частки у домоволодінні кожного з братів, суд першої інстанції не стягував грошову компенсацію в розмірі 4644 грн.

Доводи апеляційної скарги у відповідній частині не є обґрунтованими та не узгоджуються з положеннями чинного законодавства.

Щодо позовних вимог в частині встановлення земельного сервітуту, площею 0,0016 га, на частині земельної ділянки, яку пропонується виділити ОСОБА_3 , для забезпечення обслуговування інженерних мереж для ОСОБА_8 колегія зазначає наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у відповідній частині суд першої інстанції виходив з того, що запропонований у висновку експерта №064/2020 від 25.08.2020 року відповідає вимогам ст.120 ЗК України за розмірами земельних ділянок, які пропорційні часткам співвласників за правовстановлюючими документами. Окрім того, вказаний варіант відповідає законним інтересам усіх співвласників, з урахуванням прав кожного співвласника житлового будинку щодо збереження права землекористування відповідно частки в житловому будинку із урахуванням порядку землекористування, який фактично існує тривалий час. Окрім того, обидва висновки експертів передбачають встановлення земельного сервітуту, але у висновку 064/2020 від 25.08.2020 року запропоновано встановлення сервітуту щодо однієї земельної ділянки, в іншому висновку земельний сервітут передбачено для двох ділянок, сервітут запропонований у висновку №064/2020 від 25.08.2020 року є найменш обтяжливим для користувача ділянки, щодо якої він встановлюється, є і як заявили в судовому засіданні сторони, для яких встановлюється сервітут ( ОСОБА_11 і ОСОБА_3 ), - такий варіант є для них обох сприйнятливим, а інтереси ОСОБА_8 встановлення сервітуту не зачіпають.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу у відповідній частині ОСОБА_2 посилався на те, що висновок №064/2020 від 25.08.20р. було зроблено експертом Скибінською Т.М. на заяву ОСОБА_3 до якої документи, які підтверджують наявність існуючих зовнішніх мереж, заявником навмисно не були надані і тому всі фактично існуючи зовнішні мережі системи життєзабезпечення з вузлами обліку електро-, і водопостачання прокладені через земельну ділянку (обмежена точками «4-5-6-7-27-4») на земельної ділянці виділеної ОСОБА_9 залишаються під загрозою знищення.

У відмінності від висновку №064/2020 у висновку №075/2020 від 18.09.20р. виготовленого тим ж самим експертом ОСОБА_10 на заяву апелянта, до якої були надані дві копії документів: робочого проекту мережі водопроводу і технічних умов №3493-29/223 від 29.05.2015р. мережі водовідводу до 21/40 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , ці обставини враховані і експерт виділяє територію сервітуту, площею 0,0016 га. обмежені точками «4-5-6-57-25-4», який пропонується встановити на ділянці, запропонованій до виділу ОСОБА_3 , для обслуговування інженерних мереж для ОСОБА_8 .

ОСОБА_11 , який сьогодні проживає у спадкової 21/40 частині домоволодіння, не міг би користуватися системами комунального водопостачання, водовідведення, електропостачання і газопостачання без приймання їх в експлуатацію відповідними організаціями. Даний факт підтверджується візуально наявністю вмонтованих до систем: лічильника обліку електроенергії і водоміра, які монтуються тільки після прийняття їх до експлуатації. Ці ж обставини стосується і водовідведення і газопостачання. Крім того ОСОБА_11 має з відповідними установами договори і особові рахунки на оплату за надані комунальні послуги.

Судом першої інстанції не було взято до уваги та не надано належної оцінки тому факту, що каналізаційний колодязь, до якого підведено зливову каналізацію до спадкової частини домоволодіння, є кінцевою ділянкою колектора, який проходить по АДРЕСА_2 і далі до насосної станції, має глибину 0,50 м. й знаходиться на відстані 20 м. від ревізійного колодязя з мінімально дозволенною глибиною 0,30 м., для прочищення труб, й на відстані 26 м. до місця влаштування санвузла (тобто початкова точка знаходиться у приміщенні за літ. 1-10 - коридор пл. 6,8 кв.м.). Уклон зливу каналізаційних стоків за нормами СНиП 2.04.03-85 «Каналізація. Зовнішні мережі та споруди» з початкової точки до кінцевої складає 2 см. на 1 п.м. для труби діаметром 110 см.

Питання встановлення, дії та припинення земельного сервітуту передбачено главою 32 ЦК України) та главою 16 ЗК України.

Статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

З метою зменшення негативних наслідків встановлення земельних сервітутів частиною четвертою зазначеної статті визначене правила, згідно з яким земельний сервітут повинен здійснюватися найменш обтяжливим способом для власниказемельної ділянки або землекористувача.

Згідно із положеннями статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (стаття 100 ЗК України).

Відповідно до положень статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Згідно зі статтею 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Статтею 404 ЦК України та статтею 99 ЗК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів на підтвердження того, що нормальне використання свого майна неможливе без застосування обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому необхідно довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

З врахуванням викладених норм права можна зробити висновок, що, встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою його встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, яка звертається щодо встановлення такого обмеженого користування чужим майном.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 листопада 2018 року у справі № 920/1121/17 зроблено висновок, що «чинним законодавством визначено порядок встановлення земельного сервітуту, який, у тому числі, передбачає ініціювання заінтересованою особою питання щодо встановлення сервітуту перед іншою особою. У разі недосягнення сторонами домовленості про його встановлення спір вирішується в судовому порядку. Проте доказів вжиття законодавчо передбачених заходів щодо встановлення земельного сервітуту задля можливості користування позивачем земельними ділянками ФГ «Едельвейс-2007» не надало».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/4106/14-ц (провадження № 61-7233св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 653/2704/16-ц (провадження № 61-22333св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 1512/3008/2012 (провадження № 61-13804св18) зроблено висновок, що «земельний сервітут може бути встановлений судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту, у разі недосягнення домовленості між цією особою та власником (володільцем) земельної ділянки. Умовою встановлення є неможливість задоволення такої потреби в інший спосіб, тобто якщо власник земельної ділянки відмовляється укласти угоду про встановлення земельного сервітуту або сторони не можуть дійти згоди про його умови».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 червня 2019 року у справі № 925/603/18 зроблено висновок, що «умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб. Отже, передумовою звернення до суду за встановленням сервітуту повинен бути доказ вчинення дій зацікавленою особою щодо встановлення сервітуту та недосягнення про це згоди із власником ділянки, щодо якої планується встановити сервітут. Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), то у суду немає підстав для задоволення відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у позивача права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду».

Судом не встановлено, що ОСОБА_2 ініціював встановлення сервітуту перед ОСОБА_3 , зокрема зверталася до відповідача з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту. За таких обставин, підстави для встановлення сервітуту відсутні.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_2 довів належними та допустимими доказами, що задоволення його потреб неможливо здійснити іншим способом, ніж встановлення земельного сервітуту.

Щодо вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрат, пов`язаних із залученням фахівців: - сплата за технічний звіт геодезичних робіт по визначенню площі земельних ділянок по фактичному порядку користування землекористувачів гр. ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_2 і гр. ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_5 в розмірі 2000,00 грн. (квитанція №0.0.473505741.1 від 10.12.15р.). 2000 грн.та сплати за висновок судового експерта Сікорської О.А. № 123/20 від 25.05.2020 року в розмірі 2000 грн. (квитанція №0.0..1 від 20.05.20р.) 2000 грн. колегія зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції була призначена по справі комісійна будівельно-технічна експертиза. Сторони сплатили витрати по цій експертизі пропорційно.

Щодо інших витрат на експертизи: кожна сторона по своїй ініціативі замовляла експертні висновки для обґрунтування своїх варіантів визначення порядку користування земельною ділянкою, виходячи з чого, суд першої інстанції дійшов обгрнутованого висновку, що ці витрати не підлягають розподілу між сторонами.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів. Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України не виявлено неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи судом першої інстанції під час ухвалення рішення, а отже апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду від 24.11.2020 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: Київська районна адміністрація Одеської міської ради і Одеська міська рада про припинення права спільної часткової власності, виділ частини домоволодіння у самостійний об`єкт нерухомості, виділ земельної ділянки, зобов`язання співвласника вчинити певні дії, за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада про припинення права спільної часткової власності, виділ частини домоволодіння в самостійний об`єкт нерухомості, визнання права власності, виділ земельної ділянки, встановлення земельного сервітуту, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , третя особи без самостійних вимог Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада про виділ частки домоволодіння в самостійний об`єкт нерухомості, виділ земельної ділянки,встановлення земельного сервітуту-залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 січня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе