Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду № 5, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківська міська рада Київської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, мотивуючи тим, що з 2005 року він проживав разом із спадкодавцем ( матір`ю ) за адресою по АДРЕСА_1 , але без реєстрації, оскільки за життя спадкодавець не оформила право власності на будинок, в якому вони спільно проживали до дня її смерті та могли зареєструвати своє місце прооживання. Заявник після смерті своєї матері прийняв спадщину згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, таобто разом спільно з матір`ю постійно проживав в одному будинку, до дня смерті матері ОСОБА_2 . В інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник документально не може підтвердити факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвалою судді від 13.12.2021 року дану справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав та прохав їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Білоцерківська міська рада в судове засідання не направили свого представника, подали суду заяву в якій просять слухати справу без участі їхнього представника, за наявними у справі матеріалами, на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, покази свідків, суд приходить до наступного висновку.

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 виданого 23.05.1989 року відділом ЗАГС Білоцерківського місьвиконкому Київської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №1165. Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . (а.с.9).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 виданого 13.03.215 р. відділом ДРАЦС реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а/с 10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,38 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 780885, виданого 30.03.2006 року. (а.с. 14,15).

Постановою державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. №3039/02-31 від 10.09.2021 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 17).

Заявник суду пояснив, що після сметрі матері ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, у вигляді земельної ділянки площею 1,38 га, яку мати успадкувала після сметі баби, яка жила в с.Стави. Заявник зазначає що за життя спадкодавець не оформила право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вони спільно проживали, до дня смерті матері. З вищевказаних причин вони з матір`ю не могли зареєструвати своє місце проживання за однією адресою де фактично проживали з 2005 по 12.03.2015 року. Також через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, не мали юридичних підстав на укладення договорів на постачання електроенергії, та надання житлово-комунальних послуг. Дані обставини перешкоджають заявнику оформити свої спадкові права.

З матеріалів справи вбачається, що спільне проживання з ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , підтверджується рішенням Білоцерківського міськрайнного суду Київської області № 357/10649/16-ц за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Біла Церква, в особі Білоцерківської міської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю. Дане рішення набрало законної сили в 2017році. (ас.11-13).

Крім того, у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які підтвердили той факт, що ОСОБА_1 проживав разом з матір`ю ОСОБА_2 однією сім`єю, з 2005 року по день смерті останньої, по АДРЕСА_1 . Свідки зазначили, що ОСОБА_1 доглянув свою матір, яка хворіла, та в подальшому взяв на себе всі витрати по організації поховання, оскільки у ОСОБА_2 нікого з близьких не було .

Встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем необхідно заявнику для реалізації права на оформлення спадкового майна.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зістаттею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травнч 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 в одному помешканні, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне ОСОБА_1 для реалізації права на спадщину, встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка й померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 293,294,315,319,259,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 24.01.2022 року.

СуддяО. Я. Ярмола