Справа № 263/717/22
Провадження № 2/263/1213/2022
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

25.01.2022 року м. Маріуполь

25 січня 2022 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Соловйов О.Л., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, 20.01.2022 звернулись до суду із зазначеним позовом висуваючи вимоги Маріупольській міській раді про визнання права власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Ознайомившись зі правовим обґрунтуванням вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , слід прийти до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позов за змістом і формою повинен відповідати вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України.

Так, відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який, відповідно до п.п. 4, 5, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повинна містити в собі: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, оскільки позивачі не зазначили обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вони звертаються до суду та обґрунтовують заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, матеріально-правова вимога позивачів до відповідача повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

У разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.

Так, статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява містить певні недоліки. Так, відповідно до правового обґрунтування змісту позовних вимог, набуття права власності на частину будинку позивачі регламентують вимогами ст.392 ЦК України. Разом з тим, підставою звернення до суду є відмова державного реєстратора Маріупольської міської ради у реєстрації права власності у зв`язку з подання документів не в повному обсязі, а також неможливість встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Одночасно, позивачі наводять рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 11.05.2021 про визнання дійсним біржового контракту №12283, укладеного 04.06.2002 Маріупольською універсальною товарною біржею ім. П.Ф. Дейнегі, як підставу набуття права власності на спірний об`єкт нерухомого майна. Опираючись на вимоги ст. 392 ЦК України, судом було відмовлено у визнанні права власності за позивачами, тому повторне звернення до суду з тих самих підстав вимагає додаткового обґрунтування.

Відповідно до ч.1 ст.356 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних частках майном, яке становить єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого або в дробовому вираженні.

Аналізуючи зміст позовних вимог слід зазначити, що позивачі вимагають визнання за ними права власності на частину жилого будинку, без визначення її розміру, та врахування того, що за договором купівлі-продажу ( біржовим контрактом) визнаним дійсним, останні набули права власності, також на частину господарчих споруд розташованих на території домоволодіння.

Розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст.175 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст. 185 ЦПК.

Позовна заява не відповідає ст. 175 ЦПК України, всупереч яким не зазначені обставини на обґрунтування позову та докази на їх підтвердження.

Суд звертає увагу на те, що одним із засобів юридичного захисту прав чи інтересів співвласників майна є його поділ чи виділ в натурі. При цьому, поділ майна означає припинення права спільної власності й виникнення на його основі права власності кожного з колишніх співвласників на окреме майно, тобто після такого поділу кожна зі сторін стає одноособовим власником певного майна, відносини права спільної власності припиняються. В той же час, виділ

майна означає виокремлення певної частки майна із загальної маси спільного майна співвласників та збереження в частці, що залишилася, права спільної власності двох або більше осіб. Тобто режим спільності щодо всього майна зберігається, крім окремої речі, що виділяється.

Позовна заява містить вимогу щодо визнання права власності на частину будинку АДРЕСА_1 , без визначення її розміру, що створює передумови за яких порушуються права та інтереси інших співвласників майна.

Тому, позивачам слід визначити повне коло відповідачів по справі, шляхом залучення в якості співвідповідачів всіх співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 ; зазначити адреси реєстрації або фактичного проживання сторін у справі; уточнити зміст позовних вимог, в частині визначення розміру частки права власності на об`єкт нерухомого майна, який є спірним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що позовна заява повинна бути залишена без руху із наданням строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали судді.

Керуючись ст.ст. 175-177, 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про визнання права власності - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків на протязі десяти днів з дня отримання ним копії ухвали, шляхом подання нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. Соловйов