Справа № 761/2171/18
Провадження № 2-др/761/54/22
04 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Фролової І.В.,
секретаря судового засідання - Таратінова Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника відповідача піклувальника неповнолітньої дитини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - адвоката Некляєва Юрія Геннадійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , піклувальника неповнолітньої дитини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання заповіту недійсним, -
У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , піклувальника неповнолітньої дитини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання заповіту недійсним.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року позовну заяву було залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , піклувальника неповнолітньої дитини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання заповіту недійсним, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.
21 грудня 2021 року на адресу суду надійшла заява відповідача піклувальника неповнолітньої дитини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - адвоката Некляєва Юрія Геннадійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , піклувальника неповнолітньої дитини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання заповіту недійсним.
У своїй заяві, представник просить суд ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат у цивільній справі № 761/2171/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , піклувальника неповнолітньої дитини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання заповіту недійсним та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати у сумі 18 662 (вісімнадцять тисяч шістсот шістдесят два) Євро, що еквівалентно 565 966 (п`ятсот шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) гривень 21 копійок.
За переконанням представника відповідача вищевикладені обставини та додані до даної заяви докази є підставами для стягнення з Позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 565 966,21 гривень.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.12.2021 року матеріали заяви було передано для розгляду судді Фроловій І.В.
У судове засідання сторони не викликались, на підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України.
Суд, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що є необхідність в ухваленні додаткового рішення з наступних підстав.
Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року позовну заяву було залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , піклувальника неповнолітньої дитини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання заповіту недійсним, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.
Разом з тим, в ухвалі Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року по справі № 761/2171/18 не вирішено питання про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
За умовами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Суд зауважує, що відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеної у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18.
Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих адвокатом Некляєвим Ю.Г. та Дусановським С.К. послуг, а також подані документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.
Так, написання позову, попереднє вивчення документів, підготовка заяв та подання процесуальних документів, участь в судових засіданнях, підготовка заяв по суті справи, ознайомлення з матеріалами оцінена вартістю в 565 966,21 грн., не є співмірними зі складністю справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 565 966,21 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат.
Однак, беручи до уваги, що судова справа розглядалася протягом значного проміжку часу, а також наявність в матеріалах цивільної справи доказів , щодо надання професійної правничої допомоги, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом належного захисту в суді, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу з ціною позову і вважає, що необхідно зменшити розмір стягнень з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу до суми 502 036,46 грн., яка відповідає розумному розміру.
В решті вимог адвоката позивача суд відмовляє, виходячи з засад розумного балансу між приватними і публічними засадами, реального часу, витраченого на представництво інтересів клієнта в суді та відповідно до пропорційного розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.133, 137, 141, 246, п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, -
Винести по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , піклувальника неповнолітньої дитини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання заповіту недійсним, додаткове рішення.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати у сумі 502 036 (п`ятсот дві тисячі тридцять шість) гривень 46 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_3 , остання відома адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

ОСОБА_4 , адреса місця проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий,

ОСОБА_2 , адреса місця проживання - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, адреса місцезнаходження - 01030, м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, буд. 26/4, .

Суддя: