Провадження № 4-с/761/77/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путрі Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у виконавчому провадженні №39633410, стягувач - ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у виконавчому провадженні №39633410, стягувач - ОСОБА_2 , в якій просив суд визнати неправомірною бездіяльність Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у вигляді не зняття арешту з майна та заборони його відчуження під час закінчення виконавчого провадження №39633410, усунути порушення шляхом зобов`язання Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт майна та заборону на його відчуження, вчинені на підставі постанови державного виконавця в рамках виконавчого провадження №39633410 на підставі виконавчого листа №761/10437/13-ц від 30.08.2013 р. та припинити усі записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, створені на підставі та у зв`язку зазначеною постановою, зобов`язати Печерський районний відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з майна, накладеного в рамках виконавчого провадження №39633410, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , номер обтяження:5606816, винесений державним реєстратором Семеновою В.А.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.0.2013 р. у справі №761/10437/13-ц стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів сукупного доходу, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на одну дитину, починаючи з 17.04.2013 року і до повноліття сина Жан-Поля.

05.09.2013 р. держвиконавцем відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження №39633410 з примусового виконання виконавчого листа №761/10437/13-ц.

В рамках виконавчого провадження №39633410 винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

На теперішній час виконавче провадження №39633410 завершено, але згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира, яка належить ОСОБА_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває під арештом та забороною на її відчуження в рамках виконавчого провадження №39633410.

В добровільному порядку Печерський районний відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції арешт не знімає, повідомив, що матеріали виконавчого провадження №39633410 знищено.

Вказане стало підставою для звернення до суду з вказаною скаргою.

В судове засідання представник заявника не з`явився, подав заяву про вирішення питання у його відсутність.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про день та час розгляду скарги, причини неявки суду не відомі.

Зважаючи на строки розгляду скарги передбачені ст. 450 Цивільним процесуальним кодексом України та на належність повідомлення заінтересованих осіб про дату та час розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу за наявними доказами в матеріалах справи.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження №39633410 з примусового виконання виконавчого листа №761/10437/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів сукупного доходу, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на одну дитину, починаючи з 17.04.2013 року і до повноліття сина Жан-Поля. 05.09.2013 р. були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 20.04.2016 р. держвиконавцем ОСОБА_5 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Матеріали виконавчого провадження №39633410 знищено. Вказане підтверджується відповіддю Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.11.2021 р.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.10.2021 р. щодо суб`єкта ОСОБА_1 вбачається наявність запису про обтяження №5606816 від 16.09.2013 р., вчиненого державним реєстратором Семеновою В.А., на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої 12.09.2013 р., ВП №39633410, видавник - ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, вид обтяження- арешт нерухомого майна.

Згідно п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час винесення постанови від 20.04.2016 р.) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст. 50 ч.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час винесення постанови від 20.04.2016 р.) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. При цьому, згідно ст. 56 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час розгляду справи) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У даному випадку, у зв`язку із закінченням виконавчого провадження в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, накладений арешт припинився.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У відповідності до вимог п.18 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2012 року N 5 «Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73).

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

З огляду на викладені вимоги Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що не зняттям суб`єктом оскарження арешту з майна боржника у виконавчому провадженні порушується право заявника, яке підлягає захисту, шляхом визнання неправомірною бездіяльність Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з майна та оголошення заборони його відчуження у виконавчому провадженні №39633410, зобов`язати посадову особу Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, в тому числі щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , які накладені в рамках виконавчого провадження №39633410 з примусового виконання виконавчого листа №761/10437/13-ц .

Щодо вимоги заявника про зобов`язання припинити усі записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, створені на підставі та у зв`язку зазначеною постановою, варто зазначити наступне.

За умовами ст.451 ЦПК України та у відповідності до загальних положень Закону України «Про виконавче провадження» прийняття відповідних рішень та винесення процесуальних документів державним виконавцем є виключно його дискреційними повноваженнями, в які суд втручатись не вправі. Так, суд у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця державної виконавчої служби або приватного виконавця зобов"язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника, але при цьому не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України можуть здійснюватися тільки державним виконавцем державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Відповідно до ст. 26 ч.3 абз.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Тобто, наявність судового рішення, яким зобов`язано посадову особу Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт майна та оголошення заборони на його відчуження боржника ОСОБА_1 , які накладені в рамках виконавчого провадження №39633410 з примусового виконання виконавчого листа №761/10437/13-ц, є саме по собі підставою для припинення посадовою особою відповідних обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В зв`язку з цим скарга підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням зазначеного, керуючись ст. 2, 13, 37,40 Закону України "Про виконавче провадження", на підставі ст. 260, 448, 450, 451 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у виконавчому провадженні №39633410, стягувач - ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони його відчуження у виконавчому провадженні №39633410.

Зобов`язати посадову особу Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, в тому числі щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , які накладені в рамках виконавчого провадження №39633410 з примусового виконання виконавчого листа №761/10437/13-ц.

В задоволенні іншої частини скарги, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи або без участі учасників зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту вказаного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повна ухвала виготовлена 19.01.2022 р.

Суддя: А.А.Осаулов