ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/185/22 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Шевчук Г. М.,

за участі секретаря -Стецюк М.А.

та сторін -представника апелянта ОСОБА_1 ; позивача ОСОБА_2 та його адвоката Остапчук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/12527/21 за апеляційною скаргою комунального підприємства "Тернопільелектротранс" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2021 року, ухваленого суддею Дзюбич В.Л., у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства "Тернопільелектротранс" про визнання незаконним та скасування наказу № 141 від 30.04.2021 року "Про порушення трудової дисципліни",

В С Т А Н О В И В:

у липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до КП "Тернопільелектротранс" про визнання незаконним та скасування наказу № 141 від 30.04.2021 року "Про порушення трудової дисципліни".

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 31 січня 2014 року він працює водієм тролейбуса в КП «Тернопільелектротранс».

20 квітня 2021 року наказом № 141 «Про порушення трудової дисципліни» йому оголошено догану та депремійовано за квітень місяць 2021 року.

Згідно оспорюваного наказу ОСОБА_2 порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку КП «Тернопільелектротранс» та ст. ст. 139, 142 КЗпП України, а також не виконав розпорядження керівництва та посадову інструкцію водія тролейбуса, оскільки 07 квітня 2021 року він тролейбусом № 145 перекрив спереду виїзд автобуса МАЗ 206 д.н.з. НОМЕР_1 , а ззаду заблокував автобус своїм легковим автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 , чим зірвав вчасний виїзд автобуса маршруту № 23 на лінію після перерви.

Проте, позивач вважає, що в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку, а саме відсутні: порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Вказує на те, що 07 квітня 2021 року, в обідню пору, він поїхав у депо та прямував на місце свого постійного відстою, та коли під`їхав місце було зайняте автобусом МАЗ 206 д.н.з. НОМЕР_1 . Вказана обставина змусила позивача запаркуватися перед автобусом, оскільки тільки там було місце для відстою тролейбусів під лінією електропередач для тролейбуса, що необхідні для запуску тролейбуса в дію. На перше зауваження начальника СЕТ він одразу перепаркував тролейбус, що сприяло вчасному виїзду на маршрут № 23 автобуса МАЗ 206 д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому жодними нормативними актами, інструкціями та положеннями не передбачено закріплення окремого (конкретного) місця відстою за кожним тролейбусом, що не позбавляло його права запаркувати тролейбус в обраному ним місці. Тому з врахуванням того, що позивач позитивно характеризується за місцем працевлаштування, шкоду його діями завдано не було та неспівмірність діяння з застосованим до нього дисциплінарним стягненням, просить скасувати оскаржуваний наказ як незаконний.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Визнано незаконним та скасовано наказ КП "Тернопільелектротранс" № 141 від 30.04.2021 року "Про порушення трудової дисципліни".

Стягнуто із КП "Тернопільелектротранс" в користь ОСОБА_2 908 грн. сплаченого судового збору та 3000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі КП "Тернопільелектротранс" просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2021 року та винести нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянта зазначив, що суд першої інстанції не достатньо дослідив та оцінив зібрані по справі докази, не врахував вимоги частини 3 статті 194 КЗпП України .

Першим заступником директора підприємства Зелінським В.М. було застосовано право роботодавця та прийнято рішення про застосування ст. 147 КЗпП України "Стягнення за порушення трудової дисципліни".

За порушення трудової дисципліни до працівника було застосовано тільки один захід стягнення - догана, що підтверджується пунктом 1наказу № 141-к від 30.04.2021 року.

Представник ОСОБА_2 адвокат Остапчук В.І. подала відзив на апеляційну скаргу КП "Тернопільелектротранс" у якому зазначила, що жодними нормативними актами, інструкціями та положеннями не передбачено закріплення окремого (конкретного) місця відстою за кожним тролейбусом. Також протягом усієї доби в КП "Тернопільелектротранс" є присутній маневровий водій, який в разі відсутності основного водія може здійснити необхідні дії щодо переміщення тролейбуса. Проте на перше отримане зауваження від начальника СЕТ ОСОБА_4 . ОСОБА_2 перепаркував тролейбус.

На вимогу надати інформацію, чи 07.04.2021 року був на робочому місці маневровий водій, якщо так, то зазначити прізвище, ім`я, по-батькові, у відповіді № 452/01 від 18.06.2021 року на адвокатський запит № 85 від 09.06.2021 року відповідач відповіді не надав, а просив уточнити якого саме маневрового водія запитувано та в який час з 24 год доби 07.04.2021 року.

Щодо зриву вчасного виїзду автобуса маршруту № 23 на лінію після перерви, та ще й з вини позивача, то слід зазначити, що дана інформація нічим не підтверджена, так як у відповіді № 452/01 від 18.06.2021 року на адвокатський запит № 85 від 09.06.2021 року на прохання надати шляховий лист автобуса МАЗ 206 д.н.з. НОМЕР_1 , відповідач повідомив, що шляхові листи не є обов`язковими з 14.08.2011 року, відповідно їх ведення не вимагається. Хоча зі слів водіїв шляхові листи таки ведуться.

Таким чином, працівником СЕТ ОСОБА_2 не порушено Правил внутрішнього трудового розпорядку КП "Тернопільелектротранс", посадову інструкцію водія тролейбуса, а також не порушено ст. 139, 142 КЗпП України, що зазначено в наказі № 141.

У судовому засіданні представник КП "Тернопільелектротранс" Олійник Т.М. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

ОСОБА_2 та його адвокат Остапчук В.І. апеляційну скаргу КП "Тернопільелектротранс" не визнали, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний наказ ухвалено без дотримання правил застосування дисциплінарного стягнення відповідно до ст. ст. 147-149 КЗпП України, без врахування керівником обставин за яких вчинено проступок, поза межами локальних та законодавчо-закріплених норм. Такі дії визнаються судом протиправними та є порушенням гарантії належного врядування.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працює водієм тролейбуса в КП "Тернопільелектротранс" з 31 січня 2014 року.

У 2010 році директором КП «Тернопільелектротранс» затверджено Посадову інструкцію водія тролейбуса згідно п. 2.1 якої до загальних обов`язків водія тролейбуса належать: суворо дотримуватися цієї інструкції, виявляти витримку і обережність при управління тролейбусом, зосереджувати свою увагу, не відволікатися сторонніми заняттями; ретельно слідувати за збереженням свого тролейбуса, тримати його в чистоті і порядку, вміти ліквідовувати дрібні неполадки, які виникають під час роботи тролейбуса на лінії; під час виконання службових обов`язків утримувати в чистоті і порядку своє робоче місце, бути ввічливим, стриманим і толерантним у спілкуванні з пасажирами; регулярно відвідувати інструктажі, наради та семінари з безпеки руху, які призначаються адміністрацією; постійно вдосконалювати свої знання та уміння управляти тролейбусом в будь-якій ситуації, що створилася під час роботи на лінії.

Пунктом 2.8.5 Інструкції передбачено обов`язок водія в`їхавши на територію депо, серед іншого, поставити тролейбус на місце вказане приймальником.

Під`їжджати до тролейбусів, які стоять на відстійному майданчику, дозволяється не ближче як на 1,5 метра, а в цеху на оглядовій канаві - 1 метр (п. 2.8.7 Інструкції).

27 грудня 2018 року директором КП «Тернопільелектротранс» за погодженням з головою профспілкового комітету КП «Тернопільелектротранс» затверджено Правила внутрішнього трудового розпорядку КП «Тернопільелектротранс», якими передбачено загальні основні обов`язки та права працівників та відповідальність працівників за порушення Правил та трудової дисципліни. (розділ 4, 5)

Відповідно до п. 6.1 Правил працівник несе відповідальність за порушення трудової, фінансової та виробничої дисципліни, у тому числі за: невиконання або неналежне виконання з власної вини покладених на нього трудових обов`язків, які визначені трудовим договором, колективним договором, Правилами, посадовою інструкцією; розпивання спиртних напоїв на робочому місці або на території підприємства; перебування в нетверезому стані на робочому місці або території підприємства; куріння в недозволених місцях; невихід на роботу без поважних причин (ненадання документів, що підтверджують поважність відсутності на роботі).

За порушення трудової дисципліни та трудового розпорядку встановленого даними Правилами до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення (п. 6.2 Правил).

В процесі застосування дисциплінарного стягнення роботодавець зобов`язаний виконати всі вимоги чинного законодавства, а саме: відібрати пояснення або скласти акт про відмову в надані пояснень; врахувати ставлення працівника до роботи, виконання роботи; ступінь вини та заподіяної шкоди (п. 6.3 Правил).

30 квітня 2021 року наказом № 141 заступника директора КП «Тернопільелектротранс» «Про порушення трудової дисципліни» ОСОБА_2 винесено догану, премію за квітень 2021 року, згідно п. 2, п. 3 «Переліку дисциплінарних стягнень та показників, де преміювання працівників КП «Тернопільелектротранс» від 01 квітня 2021 року не нараховано. Підставою для винесення спірної догани послужила службова записка начальника СЕРА ОСОБА_5 , із якої вбачається, що 07 квітня 2021 року водій тролейбуса ОСОБА_2 тролейбусом № 145 перекрив спереду виїзд автобуса МАЗ 206 д.н.з. НОМЕР_1 , а ззаду заблокував автобус своїм легковим автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 , чим зірвав вчасний виїзд автобуса маршруту № 23 на лінію після перерви.

Працівник СЕТ водій тролейбуса ОСОБА_2 порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку КП «Тернопільелектротранс» та ст.ст. 139, 142 КЗпП України, а також не виконав розпорядження керівництва та посадову інструкцію водія тролейбуса.

Згідно пояснювальної записки ОСОБА_2 , останній повідомив директора КП «Тернопільелектротранс», про те, що водій автобуса МАЗ 94-10 запаркував автобус у неналежному виділеному йому місці, а саме під тролейбусними дротами. Своєї вини не вбачає.

Із відповіді КП «Тернопільелектротранс» № 401/01 від 26 травня 2021 року на адвокатський запит вбачається, що жодне з двох дисциплінарних стягнень, а саме, ні догана, ні звільнення з роботи до ОСОБА_2 не застосовувались; ОСОБА_2 щомісяця застосовується заохочення у вигляді премії, яка нараховується та виплачується згідно щомісячних показників виконання ним обов`язків водія тролейбуса; жодними нормативними актами, інструкціями та положеннями не передбачено закріплення окремого (конкретного) місця відстою за кожним тролейбусом.

В матеріалах справи також знаходиться подяка ОСОБА_2 за сумлінну працю в якості водія у КП «Тернопільелектротранс» за 2015 рік та позитивна характеристика ОСОБА_2 від 20 липня 2016 року.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За правилами частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до вимог трудового законодавства порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Наявність вини є обов`язковою умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Частиною першою статті 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Згідно зі статті 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

При застосуванні дисциплінарного стягнення до працівника, роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеними у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 54/9493/17.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

За правилами ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, згідно оспорюваного наказу позивачу ставиться в вину порушення трудової дисципліни, зокрема перешкоджання виїзду автобуса МАЗ 206 д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом його блокування припаркованим спереду тролейбусом, а ззаду припаркованим власним автомобілем позивача, що спричинило негативні наслідки у вигляді виїзду автобуса на маршрут після перерви із запізненням.

Проте Правилами внутрішнього трудового розпорядку та Посадовою інструкцією водія тролейбуса чи іншими нормативними актами не передбачено окремого (конкретного) місця відстою за кожним тролейбусом, що стороною відповідача не заперечується та не спростовано.

Натомість як зазначено у Посадовій інструкції водія тролейбуса, під час повернення тролейбуса в депо, в`їхавши на територію депо водій зобов`язаний поставити тролейбус на місце, вказане приймальником.

Однак, відомості про наявність на підприємстві посади приймальника та як наслідок надходження від нього вказівки ОСОБА_2 щодо належного місця розташування тролейбуса матеріали справи не містять.

Крім того, ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що на підприємстві протягом усієї доби має бути присутній маневровий водій, який в разі відсутності основного водія може здійснити необхідні дії щодо переміщення тролейбуса. Однак на перше отримане зауваження від начальника СЕТ ОСОБА_4 , ОСОБА_2 перепаркував тролейбус.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази (шляхові листи, графік виїзду, доповідні записки) щодо заподіяння діями ОСОБА_2 негативних наслідків у запізненні виїзду на маршрут № 23 автобуса МАЗ 206 д.н.з. НОМЕР_1 .

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що матеріалами справи не встановлено і не доведено належними та допустимими доказами порушення ОСОБА_2 трудової дисципліни, оскільки в оспорюваному наказі не зазначено в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків у взаємозв`язку та з посиланням на відповідні пункти Правил внутрішнього трудового розпорядку та Посадової інструкції водія тролейбуса.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на апелянта в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Подаючи відзив представник ОСОБА_2 адвокат Остапчук В.І. просила стягнути із КП "Тернопільелектротранс" 5000 грн за правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як убачається з договору про надання професійної правничої допомоги від 28 грудня 2021 року, укладеного між ОСОБА_2 та його представником адвокатом Остапчук В.І., розмір оплати за виконане доручення визначається сторонами за домовленістю і становить фіксовану суму 5000 грн., яка оплачена згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 2 від 28 грудня 2021 року. Проти оплати даної суми представник відповідача не заперечує.

Колегія суддів погоджується із розрахунком судових витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Тернопільелектротранс" залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2021 року - без зміни.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції покласти на апелянта в межах ними понесеними.

Стягнути із КП "Тернопільелектротранс" (м. Тернопіль, вул Тролейбусна, 7, ) в користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) 5000 грн на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 січня 2022 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Г.М. Шевчук