Номер провадження: 22-ц/813/3102/22
Номер справи місцевого суду: 521/1748/20
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Заїкіна А.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Піскунової Оксани Миколаївни на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 25 березня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року, ОСОБА_2 звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, у якому просив суд стягнути з відповідачки на його користь завдану йому матеріальну шкоду через пошкодження майна у розмірі 23383,05 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1681,60 грн. покласти на відповідача ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявленого позову, ОСОБА_2 посилався на те, що 27.07.2019 року о 12 годині 20 хвилин за участі автомобіля BMW, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , під керуванням ОСОБА_1 , і автомобіля Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , сталась ДТП, після чого, у зв`язку з наявністю згоди водіїв транспортних засобів щодо обставин ДТП, між ними було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), у якому ОСОБА_1 власноруч зазначено про визнання вини у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач зазначав, що він звернувся до ПАТ HACK «Оранта», з яким ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, з проханням виплати страхового відшкодування, яка, за результатами автотоварознавчого дослідження та з урахуванням суми зменшення страхового відшкодування (2000 грн.) склала 18423,77 грн. Позивач стверджує, що загальна вартість ремонту належного йому автомобіля Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_2 , яку ним було сплачено, склала 43806,82 грн., тобто сума спричиненої відповідачем матеріальної шкоди, яка не покрита страховою виплатою, становить 23383,05 грн.

Також, як вказує позивач, внаслідок вчиненої ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди йому була спричинена моральна шкода, яка виразилася в пережитому ним при ДТП і в її результаті емоційному стресі, у суттєвому погіршенні стану автомобіля, яке більше місяця виключало можливість його використання за призначенням. Завдану позивачеві моральну шкоду, останній оцінює у 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 25 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , завдану матеріальну шкоду у розмірі 23383,05 грн. (двадцять три тисячі триста вісімдесят три грн. 05 коп.). Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.). В іншій частині вимог, відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Піскунова Оксана Миколаївна подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 25 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у позовних вимогах до ОСОБА_1 повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було взято до уваги той факт, що стороною позивача не було надано належних до допустимих доказів того, що особа, яка нібито здійснювала відновлювальний ремонт автомобіля позивача є фізичною особою підприємцем. Також відповідачка звертала увагу суду на невідповідність наданих стороною позивача документів, а саме на замовлення наряд №ЯВ-00003297 від 05.08.2019 року п.20. Окрім того, апелянт зауважила, що суд не звернув уваги на той факт, що згідно з Дослідженням №ВЕ0756НО-1 від 30.08.2019р. страхове відшкодування, без урахуванням зносу склало 36179,06 грн., а сума витрат, які нібито були здійснені позивачем на відновлення автомобілю склала 43806,82 грн., що значно перевищило суму, яка була зазначена дослідженням.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Піскунової О.М. на предмет скасування рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 25 березня 2021 року залишити без задоволення, зазначене рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновкупро задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальної шкоди, у розмірі 23383,05 грн., в той час суд також дійшов висновку, що вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. задоволенню не підлягають, у зв`язку з відсутністю доказів, які б підтверджували вказані вимоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном(майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Згідно ч. 2 вищезазначеної статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, від 27.07.2019 року, зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 27.07.2019 року о 12 годині 20 хвилин на перехресті вулиць Рішельєвська/Базарна в місті Одесі за участі водія транспортного засобу BMW 318B2, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 та водія транспортного засобу Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 (а. с. 12).

Зі змісту зазначеного повідомлення вбачається, що транспортний засіб BMW 318B2, номерний знак НОМЕР_1 , застрахований ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (№ полісу АМ 9487959), а транспортний засіб Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_2 , застрахований в ПАТ СК «ГАЛИЦЬКА».

Судом також встановлено, що згідно Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, від 27.07.2019 року, в графі «мої зауваження» учасники ДТП вказали наступне:

- ОСОБА_1 вказала, вона є винуватцем у даному ДТП;

- ОСОБА_2 вказав, що його транспортний засіб не на ходу.

Зазначене, в ході судового розгляду сторонами не оспорювалося та не заперечувалося.

Згідно Полісу № АМ/9487959, від 15.11.2018 року, ОСОБА_3 (страхувальник) уклала договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін дії якого становить з 00 годин 00 хвилин 16.11.2018 року до 15.11.2019 року включно. Відповідно до зазначеного Полісу забезпеченим автомобілем є BMW 318, тип В2, номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_3 . Крім того, згідно Полісу № АМ/9487959, від 15.11.2018 року, страхова сума на одного потерпілого складає за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень), розмір франшизи - 2000,00 грн. (а.с. 93).

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, від 10.01.2020 року № 31/15-08аз на адвокатський запит № 161, від 03.01.2020 року, транспортний засіб BMW 318B2, номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року виготовлення, об`єм двигуна 1995 см. куд., на підставі довідки рахунок серії ЄГП № 571025, від 07.06.2007 року виданої фірмою Ємералд Моторс, ВМД №100000011, від 11.04.2007 року виданий Київською митницею, зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 (а. с. 15).

Також, згідно вказаної відповіді, 30.10.2018 року ОСОБА_1 видано посвідчення водія, серії НОМЕР_4 , категорії «В» на право керування транспортними засобами (а.с. 15, з.б.).

29.07.2019 року ОСОБА_2 було повідомлено НАСК «ОРАНТА» про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 24) та подано заяву про страхове відшкодування, в якій він просив відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду, внаслідок пошкодження його транспортного засобу Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 25).

Супровідним листом НАСК «ОРАНТА» № 09-02-16/178, від 10.01.2020 року на адвокатський запит № 159, від 24.12.2019 року, адвокату Блоховського В.М. було направлено копії матеріалів справи № 19-15-11111 (а. с. 16 - 26).

13.09.2019 року ПАТ НАСК «ОРАНТА», в особі Начальника Управління врегулювання збитків Стоміна С.А., який діє на підставі Довіреності № 08-03-05/53-19, від 01.04.2019 року, було затверджено Страховий акт № ОЦВ-19-15-11111/1 (а. с. 17).

За заявою ОСОБА_2 , ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» було проведено автотоварознавче Дослідження № НОМЕР_2 - 1, за результатами якого складено висновок, що матеріальний збиток, визначений на підставі Протоколу огляду автомобіля (а. с. 26), завданий власникові КТЗ Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 20423,77 грн. (а. с. 18 - 23).

У відповідності до розрахунку страхового відшкодування, від 12.09.2019 року, сума страхового відшкодування завданої матеріальної шкоди транспортному засобу Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням суми зменшення страхового відшкодування (франшизи) у (2000 грн.), визначена у розмірі 18423,77 грн. (а. с. 17, з. б.)

Відповідно до заяви ОСОБА_2 про видачу готівки № 1 від 19.09.2019 року, останньому було виплачено суму грошового переказу за системою TELEGRAF від ПАТ НАСК ОРАНТА КИЇВ, на ім`я ОСОБА_2 , у розмірі 18423,77 грн. (а. с. 27).

Судом також встановлено, що згідно замовлення-наряду № ЯВ-00003297, від 05.08.2019 року, СПД ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) було виконано ремонт транспортного засобу Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , рік випуску 2008, пробіг 127758 км. (а. с. 28).

Вищеазначене замовлення-наряд містить наступний перелік здійснених ремонтних робіт (операцій): «Диагностика подвески», «Замена амортизатора переднего левого», «Замена рычага нижнего лев», «Замена шаровой опоры левой», « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «Замена подшипника пер лев ступ», «Замена поворотного кулака лев», « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «Замена тормозного шланга», «Снятие/установка переднего бампера», «Ремонт бампера переднего», «Ремонт фары», «Снятие/установка фары левой», «Снятие/установка крыла левого», «Рихтовка передней панели», «Выставление зазоров», «Подбор краски», « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », « ІНФОРМАЦІЯ_6 », «Мойка автомобиля», а разом вартість зазначених ремонтних робіт (операцій) становить 16280,00 грн. (шістнадцять тисяч двісті вісімдесят гривень).

Крім того, зі змісту замовлення-наряду № ЯВ-00003297, від 05.08.2019 року, вбачається перелік найменування запчастин (матеріалів), зокрема: «Амортизатор», «Тяжка стабилизатора», «Опора амортизатора», «Пыльник амортизатора», «Шаровая опора», «Кулак поворотный, левый», «Рычаг подвески», «Пыльник рулевой рейки», «Наконечник рулевой тяги», «Рулевая тяга», «Подшипник передней ступицы», « ІНФОРМАЦІЯ_7 », « ІНФОРМАЦІЯ_8 », « ІНФОРМАЦІЯ_9 », «крепёж закладная», «крепёж подкрыльника», «крепёж бампера», «Заклепка», «тормозная TOYOTA», а разом вартість зазначених запчастин (матеріалів) становить 27526,82 грн. (двадцять сім тисяч п`ятсот двадцять шість гривень вісімдесят дві копійки).

Отже, згідно вказаного замовлення-наряду № ЯВ-00003297, від 05.08.2019 року, загальна вартість ремонтних робіт та запчастин складає 43806,82 грн. (а. с. 28, з. б.).

Відповідно до письмової розписки, від 30.08.2019 року ОСОБА_6 сплатив вказану суму в повному обсязі (а. с. 29).

23.10.2019 року ОСОБА_2 було надіслано ОСОБА_1 претензію в порядку досудового урегулювання спору, в якій він запропонував відшкодувати спричинену матеріальну шкоду у розмірі 23383,05 грн. у добровільному порядку (а. с. 31 - 32).

Зазначену претензію ОСОБА_1 було отримано особисто 28.10.2019 року, про що свідчить рукописний текст з її особистим підписом на поштовій накладній № 2094 (а. с. 33), однак на вказану претензію ОСОБА_1 не відреагувала.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки розмір страхової виплати ОСОБА_2 склав 18423,77 грн., однак загальна сума відновлювальних робіт транспортного засобу разом із вартістю запчастин склала 43806,82 грн., що на 23383,05 грн. перевищує виплачену страховиком ПАТ «НАСК ОРАНТА» грошову компенсацію, з урахуванням суми зменшення страхового відшкодування у розмірі 2000,00 грн., тому з відповідачки на підставі ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 адвокат Піскунова О.М. посилається на те, що стороною позивача не було надано належних та допустимих доказів того, що особа яка нібито здійснила відновлювальний ремонт автомобіля позивача є фізичною особою підприємцем. Апелянт зазначає, що сторона позивача також не надала суду виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, натомість скріншот з ресурсу https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search, який не містить навіть Р.Н.О.К.П.П. фізичної особи - підприємця не може сприйматися судом як доказ.

Разом з тим вказані доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі Закону) систему органів у сфері державної реєстрації становлять: Міністерство юстиції України та інші суб`єкти державної реєстрації.

До повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації належить: здійснення повноважень держателя Єдиного державного реєстру (п.5 ч.2 ст.5 Закону).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 цього Закону, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - витяг) - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_2 в якості додатків до неї надав суду зокрема копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, сформований станом на грудень 2019 року програмним забезпеченнями даного Єдиного державного реєстру, держателем якого є Міністерство юстиції України, стосовно фізичної особи підприємця ОСОБА_5 .

У вищевказаному Витягу місяться всі відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування Витягу, зокрема щодо місця проживання, виду діяльності, дати та номеру запису про проведення реєстрації, місцезнаходження реєстраційної справи, дати та номеру запису про взяття на облік, виду економічної діяльності, даних про реєстраційний номер платника єдиного внеску, тощо (а. с. 42 - 43).

При цьому твердження апелянта про те, що скріншот з ресурсу https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search, який не містить навіть Р.Н.О.К.П.П. фізичної особи - підприємця не може сприйматися судом як доказ також є безпідставним, оскільки у постанові КЦС від 07.07.2021 у справі №587/2051/18 судді зазначили, що роздруківки інтернет-сторінок, які є паперовим відображенням електронного документа, самі по собі не можуть бути доказом у справі. Вони визнаються доказом, якщо виготовлені, видані й засвідчені власником відповідного інтернет-ресурсу або провайдером, тобто набувають статусу письмового доказу. Веб-сторінки є електронними документами, які фізично не можуть надаватися суду. Однак вони можуть містити відомості про обставини, які мають значення для справи. Тому суд може провести огляд і дослідження таких документів на відповідному інтернет-ресурсі за вказаним посиланням.

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердженя формувань Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, держателем якого є Міністерство юстиції України, на ньому зазначена назва порталу ресурсу https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search та дата формування витягу.

Отже вищезазначені доводи апелянта спростовуються наявним в матеріалах справи належним та допустими доказом у вигляді Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно ОСОБА_5 , яким підтверджено, що останній здійснює вид господарської діяльності технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, у зв`язку із чим мав можливість здійснювати відновлювальний ремонт автомобіля ОСОБА_2 .

Безпідставними є і посилання представника ОСОБА_1 - адвоката Піскунової О.М. про те, що відповідачка звертала увагу суду першої інстанції на невідповідність наданих стороною позивача документів, які нібито свідчать про проведений відновлювальний ремонт, а саме на замовлення наряд №ЯВ-00003297 від 05.08.2019 року п.20. якого передбачена «Покраска заднего крыла», вартість якого коштує 3100 грн., тобто є сумніви щодо дійсності вищезгаданого документу, оскільки в ДТП, що мало місце з вини відповідачки дана деталь не була пошкоджена. Також апелянт зазначила, що розписка про отримання грошових коштів ОСОБА_5 не може вважатися належним та допустим доказом, оскільки не містить реквізитів документу, який повинен відповідати вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, апеляційним розглядом справи встановлено, що дослідивши та проаналізувавши зміст Протоколу (акту) огляду транспортного засобу ОСОБА_2 від 01.08.2019 року та замовлення-наряд № ЯВ-00003297 від 05.08.2019 року, суд вбачав очевидну технічну описку в документі стосовно пункту «Покраска заднего крыла лев». Зокрема у п.3 Протоколі (акті) огляду транспортного засобу ОСОБА_2 від 01.08.2019 року зазначено пошкодження: «Крыло переднее левое: глубокая деформация с полной потерей формы детали» (а. с. 26, з.б.). В тому ж Протоколі (акті) огляду в останньому рядку графи «Перелік пошкоджень» ОСОБА_2 вказав, що «Востанавливались ремонтом до ДТП крыло переднее прав, дверь задняя боковая» (а. с. 26, з. б.).

Зі змісту ремонтної калькуляції, проведеної в ході проведення автотоварознавчого дослідження в № В110 вбачається: «Крило П Л замінити (Бампер і фара Л демонт) ВКЛ: Бампер П Л, облицювання захисту крила, покажчик повороту крило і необхідні начіпні деталі зняти/встановити» (а. с. 22).

Згідно п. 12 розділу «Запчастини (матеріали)» замовлення-наряду № ЯВ-00003297, від 05.08.2019 року, для ремонту транспортного засобу було замовлено «Крыло» 1 шт., без уточнення щодо його місця розташування на автомобілі (а. с. 28).

Разом з тим, іншої запчастини типу «Крило» замовлення-наряд № ЯВ-00003297 не містить.

Отже, зі змісту наведеного, суд дійшов до висновку, що необхідність у відновлювальному ремонті переднього лівого крила транспортного засобу підтверджується документально матеріалами справи, у зв`язку з чим, замовлення тільки однієї запчастини типу «Крило», без уточнення щодо місця розташування його на автомобілі, відповідно до замовлення-наряду № ЯВ-00003297, від 05.08.2019 року, свідчить про очевидну технічну описку в документі стосовно пункту «Покраска заднего крыла лев», у зв`язку з чим, суд не може погодитися із вказаними доводами сторони відповідача та приймає пояснення сторони позивача, що «Покраска заднего крыла лев» є помилково зазначеним видом виконаної СПД ОСОБА_5 роботи, та вказана операція в дійсності відповідає фарбуванню саме пошкодженому під час ДТП переднього лівого крила автомобіля, оскільки іншої виконаної роботи стосовно пошкодженого переднього лівого крила автомобіля в замовленні-наряді № ЯВ-00003297, від 05.08.2019 року, не вказано.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІІ Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 615, послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

З матеріалів справи вбачається, що замовник ОСОБА_2 та виконавець СПД Яворський В.Ю. дійшли всіх істотних умов договору (замовлення-наряд № ЯВ-00003297 від 05.08.2019 року), останнім було виконано роботи в повному обсязі, а замовником сплачено грошові кошти в узгодженому сторонами розмірі, що підтверджується розпискою, складеною СПД ОСОБА_5 (а. с. 29).

Отже доводи відповідача стосовно неналежності та недопустимості, як доказу, замовлення-наряду № ЯВ-00003297 від 05.08.2019 року також спростовується матеріалами справи.

В апеляційній скарзі представником відповідача також зазначено, що суд не звернув уваги на той факт, що згідно з Дослідженням № ВЕ 0756 НО -1 від 30.08.2019 року страхове відшкодування, без урахуванням зносу склало 36179,06 грн., а сума витрат які нібито були здійснені Позивачем на відновлення автомобілю склала 43806,82 грн., що значно перевищило суму яка була зазначена дослідженням.

Як встановлено матеріалами справи, на підтвердження здійснених витрат на відновлювальний ремонт автомобіля після ДТП за участю ОСОБА_1 позивачем у якості доказу суду було надано замовлення наряд №ЯВ 00003297 від 05.08.2019 року, з якого вбачається перелік найменування запчастин (матеріалів), вартість яких становить 27526,82 грн., а також перелік найменування робіт по відновлюванню автомобіля загальною вартістю 16280,00 грн. Отже, згідно вказаного замовлення наряду №ЯВ 00003297 від 05.08.2019 року, загальна вартість робіт та запчастин складає 43806,82 грн.

При цьому, відповідачем не надано доказів, які б доводили, що при здійсненні відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_2 не були відновлені будь які запчастини або не існувала необхідність у їх заміні, не виконані ремонтні роботи.

Також відповідачем не спростована вартість запчастин, ремонтних робіт з числа зазначених у замовленні наряді №ЯВ 00003297 від 05.08.2019 року.

В апеляційній скарзі представником ОСОБА_1 також зазначено, що замовлення наряд має перелік вузлів та агрегатів, які викликають сумніви щодо того, що дійсно було відновлено автомобіль, однак скаржник не вказує в чому конкретно складається розбіжність, яка, на його думку існує, які саме вузли та агрегати, які зазначені у наряді, в дійсності не мають відношення до ДТП і у зв`язку з цим не повинні відновлюватись за рахунок страхового відшкодування та особи, яка винна у ДТП, а тому вказаний довід апелянта є також необгрунтованим.

Окрім того, слід зазначити, що апелянт зазначає, що у судовому рішенні неправильно застосовані норми матеріального права, однак апеляційна скарга взагалі не містить будь якого відповідного мотивування порушення норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржуване рішення постановлене з порушенням норм процесуального права.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апелянтом ОСОБА_1 не надано.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи нічим не обґрунтовані, висновків суду не спростовують, в зв`язку з чим рішення суду у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Піскунової Оксани Миколаївни - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 25 березня 2021 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної право застосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 25.01.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

А.П. Заїкін