242/4440/21
Іменем України
20 січня 2022 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Черкова В.Г., при секретарі Уварові М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Селидівської територіальної громади про визнання права власності на спадок,-
ВСТАНОВИВ:
16.11.2021 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача.
В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її матір ОСОБА_4 , після смерті яких залишилося спадкове майно у виді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки через наявність описок у свідоцтвах неможливо встановити родинний зв`язок між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Зазначена квартира була приватизована на ОСОБА_4 , її матір ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , проте частки визначені не були. Відділом РАГС було відмовлено у внесені виправлень до актового запису.
З урахуванням уточнення, просила встановити факт, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 це її матір, а ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 її бабуся по лінії матері. Визначити по 1/3 кожному згідно свідоцтва № 1234 про право власності на житло від 03.08.1993 р., виданого Службою приватизації державного житлового фонду п/о «Селидіввугілля» на ім`я ОСОБА_4 та членам її сім`ї матері ОСОБА_3 та онучці ОСОБА_6 . Визнати за нею право власності на спадок після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 по 1/3 частки від кожної, а всього на 2/3 частки цієї ж квартири, розташованої в АДРЕСА_1 , загальною площею квартири 53,5 кв.м, та житлової 37,9 кв.м.
Заяви та клопотання сторін.
Позивач підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу в її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 надала заяву в якій визнала позовні вимоги та не заперечувала проти задоволення позову.
Відповідач Селидівська міська рада Покровського району Донецької області - просив розглянути справу у відсутності представника, прийняти рішення на розсуд суду.
Процесуальні дії у справі.
27.08.2021 р. було відкрито провадження по справі та витребувані докази за клопотанням позивачки.
04.10.2021 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
Ухвалою від 17.11.2021 р. позовну заяву залишено без руху.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у д.Остра-Лука Трубичевського району Брянської області.
Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
17.06.1950 р. ОСОБА_11 , 1911 року народження, уродженка с.Остра-Лука Трубичевського району Брянської області, уклала шлюб з ОСОБА_12 та взяла прізвище чоловіка.
10.10.1951 р. ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_13 та взяла прізвище чоловіка.
Як вбачається зі свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_13 та ОСОБА_4 .
27.10.1973 р. ОСОБА_14 уклала шлюб із ОСОБА_15 та взяла прізвище чоловіка.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 03.08.1993 р., ОСОБА_4 та членам її родини матері ОСОБА_3 , онучці ОСОБА_6 на праві спільної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 52,8 кв.м.
Згідно Довідки Селидівського БТІ від 01.09.2020 р., згідно реєстраційних даних станом на 01.01.2013 р. квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , числиться за: власник ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 , онука ОСОБА_16 . Зміна загальної (збільшення на 0,7 кв.м.) площі квартири, після чого загальна площа квартири становить 53,5 кв.м., в том числі житлова 37,9 кв.м.
Згідно довідки Відділу реєстрації Селидівської міської ради від 19.06.2020 р., за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 26.02.2003 р. були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою від 01.09.2020 р. у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_1 було відмовлено через неможливість встановлення родинного зв`язку між ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , так як в свідоцтві про народження ОСОБА_18 вказано « ОСОБА_19 » та її мати « ОСОБА_10 ». Також, згідно поданих документів унеможливлюється визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру.
Згідно повідомлення Селидівського відділу ДРАЦС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), у зв`язку з розбіжностями, вказаними в актовому записі про народження та іншими документами заявниці, відсутністю документів, необхідних для вирішення питання по суті, відділ не має можливості внести зміни до актового запису про народження № 70 від 17.06.1932 р., складеного виконкомом Гнилівської сільської ради Трубичевського району Брянської області, РФ, а саме: виправити ім`я дитини ОСОБА_19 на ОСОБА_18 , ім`я матері ОСОБА_20 на ОСОБА_21 , а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.
Згідно повідомлення Першої селидівської державної нотаріальної контори, згідно даних Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась та заповітів не посвідчувалось.
Зазначене встановлено з доказів в матеріалах справи.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Відповідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч.1 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Частина 1 ст. 201 ЦК України передбачає, що ім`я є особистим немайновим благом яке охороняється цивільним законодавством. Крім того органи державної влади у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав, як зазначено в ч. 1 ст. 273 ЦК України.
Відповідно до ст. 274 ЦК України обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених Цивільним Кодексом України, Конституцією України та іншими законами України можливе лише у випадках передбачених ними.
Заявник в іншому порядку, аніж в судовому, не має можливості підтвердити факт родинних відносин.
Встановлення факту родинних відносин має юридичне значення для заявника.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю позивачки ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є бабусею позивачки, що підтверджується зібраними по справі доказами, а тому заява в цій частині підлягає задоволенню.
Згідно ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно ч.1 з ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сім`ї, розпоряджатись ним на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Як випливає з ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до п.14 постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995р."Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо сторонам виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
У відповідності до положень п. 12 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК).
Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 03.08.1993 року бабці та матері позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було передано у спільну сумісну власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 52,8 кв.м.
Відповідно до положень ст..1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст..1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.
Відповідно до ч. 3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані докази, прийшов до висновку, що позивач є спадкоємцем першої черги, але позбавлена можливості оформити свої спадкові права в іншому порядку, аніж в судовому. Оскільки обставини, викладені у позовній заяві, знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів по справі, а також визнання позову відповідачем ОСОБА_5 , то позовні вимоги позивача обгрутновані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Встановити факт, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є бабусею по лінії матері ОСОБА_1 .
Визначити по 1/3 ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 згідно свідоцтва № 1234 про право власності на житло від 03.08.1993 р., виданого Службою приватизації державного житлового фонду п/о «Селидіввугілля» на ім`я ОСОБА_4 та членам її сім`ї матері ОСОБА_3 та онучці ОСОБА_6 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадок після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 по 1/3 частки від кожної, а всього на 2/3 частки квартири, розташованої в АДРЕСА_1 , загальною площею квартири 53,5 кв.м, та житлової 37,9 кв.м.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя В.Г.Черков