17.01.2022 Справа № 363/3525/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Сергієнко А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», треті особи: Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2021 року позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, у якій просить визнати виконавчий напис №3844 від 23 травня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 115675, 52 гривень, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було видано виконавчий напис № 3844 від

23 травня 2017 року, відповідно до якого з позивача пропонується стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 115675, 52 гривень, з них: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 17140,00 гривень, заборгованість за відсотками у розмірі 92550, 97 гривень, заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500, 00 гривень, заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5484, 55 гривень. На підставі вищевказаного виконавчого напису, Державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Мовчун Тетяною Сергіївною відкрито виконавче провадження № 54795261.

Позивач зазначає, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від

18 листопада 2014 року у справі № 363/2942/14-ц розірвано шлюб між нею - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який зареєстрований 21 червня

2008 року, актовий запис № 4. Після розірвання шлюбу їй відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Про вчинення нотаріусом виконавчого напису дізналася у липня 2021 року. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса про стягнення з неї суми заборгованості вчинений з численними порушеннями законодавства, а саме, відповідач не направляв їй жодних вимог про усунення порушень кредитного договору, документи на час вчинення виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, кредитний договір нотаріально не посвідчувався, напис не було вчинено на оригіналі договору та до нього не підшито. Вказує, що перш ніж вчинити виконавчий напис, нотаріус повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та чи прострочено виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Зазначає, що при укладанні кредитного договору від 3 серпня 2012 року між нею та стягувачем не було письмово укладено жодних угод про збільшення позовної давності, як передбачено статтею 259 ЦК України, а враховуючи, що кредитний договір від 3 серпня

2012 року, то строк позовної давності сплинув для ПАТ КБ «ПриватБанк» у серпні 2015 року. Разом з тим, у виконавчому написі нотаріуса за № 3844 від 23 травня 2017 року зазначено про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» не виплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 3 серпня 2012 року грошових коштів.

Таким чином, нотаріус не пересвідчився у безспірності вимог банку, кредитний договір нотаріально не посвідчувався, напис не було вчинено на оригіналі договору та до нього не підшито, а тому просить суд визнати виконавчий напис № 3844 від 23 травня 2017 року, вчинений Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. таким, що не підлягає виконанню.

За заявою позивача, у порядку забезпечення позову ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20 серпня 2021 року зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А. від 23 травня

2017 року за № 3844 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості у сумі 115675,52 гривень у виконавчому провадженні № 54795261, до набрання рішенням суду у цивільній справі № 363/3525/21 законної сили.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено у судове засідання на 21 вересня 2021 року.

У судове засідання, призначене на 21 вересня 2021 року з`явилася позивач. Відповідач та треті особи до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлялися належним чином. У зв`язку з відсутністю зворотних повідомлень про їх належне повідомлення, судове засідання було відкладено на 16 листопада 2021 року

Крім цього, за клопотанням позивача, у порядку статті 84 ЦПК України, ухвалою суду від 21 вересня 2021 року витребувано у третіх осіб документи, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 23 травня 2017 року № 3844 та копію матеріалів виконавчого провадження.

22 вересня 2021 року до суду від третьої особи приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. надійшла заява про розгляд справи 21 вересня 2021 року за його відсутності.

30 вересня 2021 року до суду відповідачем АТ КБ «Приватбанк» подано відзив на позовну заяву у справі №363/3525/21, відповідно до змісту якого, позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не визнають у повному обсязі та просять їх відхилити. Зазначають, що ОСОБА_5 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в анкеті-заяві від 3 серпня 2012 року. Відповідно до укладеного договору № SAMDN4222 позивач 21 червня 2013 року отримала кредит у розмірі 17000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов вказаного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та не повернула в межах строку, встановленого Договором, суму кредиту й не сплатила проценти за користування кредитним лімітом, що підтверджується випискою-розрахунком боргу.

Зазначають, що для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, відповідно до вимог пункту 2 Постанови Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та на момент вчинення виконавчого напису 23 травня 2017 року у справі № 826/20084/14 виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2017 року було зупинене. Вважають, що посилання позивача щодо неправомірного нарахування процентів на суму кредиту поза межами строку дії договору, у зв`язку із дією постанови Кабінету міністрів України №1172, на момент вчинення нотаріального напису, є помилковим, а тому відповідач правомірно звернувся до приватного нотаріуса за вчинення виконавчого напису.

Щодо строку за котрим здійснюється стягнення за виконавчим написом відповідачем зазначено, що оскільки сторони не погодили строк повернення боргу по кредитному договору від 3 серпня 2012 року, то й відповідно статті 530 ЦК України строк виконання зобов`язання має відраховуватись з моменту пред`явлення вимоги про усунення порушень, що направлена на адресу позивача 18 квітня 2017 року цінним листом з трек-кодом 46400, й саме з

18 квітня 2017 року має відраховуватись трирічний строк звернення до нотаріуса. Таким чином, вважають, що відповідачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за період з 3 серпня 2012 року по 31 березня 2017 року, а нотаріус правомірно, в межах строків, встановлених статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 3.1. глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року № 296/5, вчинив виконавчий напис.

Просять розглядати справу без участі представника АТ КБ «Приватбанк».

Витребувана ухвалою суду від 21 вересня 2021 року належним чином засвідчена копія матеріалів виконавчого провадження АСВП №54795261, надійшла до суду 3 листопада

2021 року.

У судове засідання, призначене 16 листопада 2021 року з`явилася позивач. Відповідач та треті особи до суду не з`явились. У зв`язку з невиконанням ухвали суду від 21 вересня 2021 року у частині надання приватним нотаріусом Завалієвим А.А. належним чином завірених копій документів, на підставі яких 23 травня 2017 року був вчинений виконавчий напис №3844 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 115675, 52 гривень, судове засідання було відкладено на 17 січня

2022 року.

26 листопада 2021 року до суду від приватного нотаріуса Завалієва А.А., відповідно до ухвали суду від 21 вересня 2021 року, надійшли копії витребуваних документів.

У судове засідання, призначене на 17 січня 2022 року з`явилася позивач. Відповідач та треті особи до суду не з`явились. При цьому, судом враховані раніше подані заяви відповідача та третьої особи приватного нотаріуса Завалієва А.А. про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду свого представника не направили. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили. З клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися.

Враховуючи положення статті 223 ЦПК України, думку позивача, судом прийнято рішення про можливість розгляду справи у відсутності осіб, що не з`явилися.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, додатково зазначивши, що відповідачем під час нарахування суми заборгованості не враховано здійснені нею погашення кредиту до 2014 року, з 2015 року будь-якої кореспонденції від відповідача не отримувала, також не отримувала вимогу від 18 квітня 2017 року, а тому не мала можливості оспорити суму заборгованості.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 3 серпня 2012 року між Приватним акціонерним товариством комерційний банком «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 , шляхом підписання анкети-заяви від 3 серпня 2012 року, було укладено Договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого, позивачу встановлено кредитний ліміт на платіжну картку.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року у справі № 363/2942/14-ц розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який зареєстрований 21 червня 2008 року, актовий запис № 4. Після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

23 травня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. був вчинений виконавчий напис № 3844.

Як убачається із вказаного виконавчого напису, приватний нотаріус, на підставі пункту 19 частини першої статті 34, статей 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від

29 червня 1999 року № 1172 в редакції від 10 грудня 2014 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та пропонує стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених у строк, відповідно до умов Кредитного договору від 3 серпня 2012 року та Розрахунку заборгованості за договором, станом на 31 березня 2017 року, грошових коштів у сумі

115675,52 гривень, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17140,00 гривень; заборгованості за відсотками - 92550,97 гривень, заборгованості по штрафам (фіксована частина) - 500,00 гривень, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 5484,55 гривень. Стягнення здійснюється за період з 3 серпня 2012 року по 31 березня

2017 року.

Для вчинення виконавчого напису нотаріусу надано документи: заява стягувача про вчинення виконавчого напису від 27 квітня 2017 року; виписка з особового рахунку боржника; вимога про усунення порушень за кредитним договором; анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 3 серпня 2012 року, підписана позивачем та представником АТ КБ «Приватбанк»; список згрупованих поштових відправлень від 18 квітня 2017 року; опис цінного листа на ім`я ОСОБА_2 ; виписка та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо АТ КБ «Приватбанк»; довіреність, видана АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_7 ; Інформаційна довідка є Єдиного реєстру спеціальних бланків глтаріальних документів; скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності); копія паспорта представника АТ КБ «Приватбанк».

На підставі заяви представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Остапенко Л.С. від 15 вересня

2017 року, 29 вересня 2017 року головним державним виконавцем Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Мовчун Т.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54795261 на підставі виконавчого напису №3844, виданого 23 травня

2017 року приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. Стягувачем у вказаній постанові зазначено - ПАТ «Приватбанк». Боржник - ОСОБА_2 .

29 вересня 2017 року, 27 січня 2020 року та 19 лютого 2020 року головним державним виконавцем Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Мовчун Т.С. винесені постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП

№ 54795261.

Як убачається із матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем вчинялися виконавчі дії, при цьому у матеріалах відсутні будь-які докази належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження. Згідно розписки, яка міститься у матеріалах виконавчого провадження, лише 23 червня 2021 року ОСОБА_1 отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Зазначене позивач підтвердила у судовому засіданні.

Звернувшись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, через те, що вказану в написі суму боргу не можна вважати безспірною, оскільки вона до 2014 року сплачувала кошти банку, проте відповідач цього не врахував під час здійснення розрахунку з дати підписання заяви-анкети, а також сплив строк на вчинення виконавчого напису.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень сторонам. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший - підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Матеріали справи та витребувані судом від приватного нотаріуса Завалієва А.А. документи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення з відміткою на такому письмовому повідомленні про його отримання не містять, що в свою чергу позбавляє позивача можливості надати свої заперечення щодо наявності заборгованості чи оспорити вимоги відповідача, а відтак і не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Тобто, нотаріус, в порушення вимог Закону України «Про нотаріат», не повідомив боржника про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створило ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти нарахованих сум і відповідно нотаріусом не була перевірена безспірність вимог кредитора.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня

1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Із огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Як вбачається з матеріалів справи, надана нотаріусу банком для вчинення виконавчого напису анкета-заява позичальника від 3 серпня 2012 року не містить умов кредитного договору (умов кредитування), в тому числі таких, як строк погашення кредиту, розмір відсотків, наявності комісій, штрафних санкцій за невиконання позичальником своїх зобов`язань та їх розмір. Серед копій документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, Умови та Правила надання банківських послуг і тарифи банку відсутні.

Крім того, як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису, до нього включено заборгованості за відсотками, а також штрафи. Однак вищевказаною заявою, яка була надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не передбачено ні розміру відсотків, ні будь-якої комісії чи неустойки (штрафу, пені).

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Зазначене відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року у справі № 225/4747/16-ц та від 17 липня 2019 року (провадження

№ 61-17254св18) у справі № 575/145/16-ц (провадження № 61-11900св18).

Таким чином, враховуючи, що позивач не погоджується із вказаною у виконавчому написі заборгованістю, суд дійшов висновку, що така заборгованість не є безспірною.

У виконавчому написі зазначено, що він здійснений за період з 3 серпня 2012 року по

31 березня 2017 року, тобто більше ніж за 4,5 років.

Відтак, виконавчий напис вчинено без дотримання вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», поза межами трьохрічного строку.

Як встановлено судом, письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 3 серпня 2012 року (на якій відсутня дата її складання банком) була направлена ОСОБА_2 згідно зі списком згрупованих поштових відправлень 18 квітня 2017 року, при цьому, матеріали справи не містять доказів отримання направленої кореспонденції боржнику із вказаною письмовою вимогою. Отримання вимоги заперечується позивачем, в тому числі будь-якої кореспонденції від банку з 2015 року.

Посилання відповідача на те, що строк виконання зобов`язання має відраховуватись з моменту пред`явлення вимоги про усунення порушень, а тому строк звернення має відраховуватись з 18 квітня 2017 року, суд оцінює критично, оскільки доказів на підтвердження того, що сторонами не було погоджено строку кредитування, до суду не надано.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Вищевказані обставини у сукупності вказують на недотримання приватним нотаріусом вимог чинного законодавства під час вчинення виконавчого напису.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом допущено порушення порядку його вчинення, не було перевірено безспірність наявної суми заборгованості, крім того не повідомлено боржника щодо вчинення такого напису та надання можливості останньому висловити свої заперечення щодо заборгованості.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог частини першої статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною сьомою статті 158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки клопотань від учасників справи про скасування заходів забезпечення позову не надходило, враховуючи норми статті 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20 серпня 2021 року, продовжують діяти протягом 90 (дев`яноста) днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Керуючись статтями 2-13, 76-83, 89, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», треті особи: Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис №3844 від 23 травня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 3 серпня 2012 року у розмірі

115675 гривень 52 копійки, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 24 січня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , адреса: 01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, 1-Д.

Третя особа: Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) (адреса: Київська обл., м. Вишгород, вул. Межигірського Спаса, 6;

Третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, адреса: 14000, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 16.

Суддя О.П. Лукач