Справа № 523/6050/21
Провадження №2/523/513/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"24" січня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої - судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Скоріної М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 523/14651/21 за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товаристве «Укрсиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 18.02.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладеного Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 , відповідно до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в розмірі 49960,00 грн. із сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 67% річних з кінцевим терміном повернення до 18.02.2022 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, а також інші витрати згідно Умов. Однак, ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 02.08.2021 року має заборгованість в розмірі 55269,58 грн., з яких 39730,33 грн. - заборгованість за кредитом; 13521,18 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України); 2018,07 грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договір термін (згідно ст. 625 ЦК України). Оскільки відповідач у порушення зазначених норм закону та умов договору зобов`язання за договором кредиту не виконав, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 55269,58 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 09.09.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.

Представник позивача Терентьєва Д.Д. в судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд даної справи за відсутності представника позивача, у разі неявки відповідача, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

По справі встановлено, що 18.02.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладеного Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 (надалі - Договір), відповідно до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в розмірі 49960,00 грн. із сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 67% річних з кінцевим терміном повернення до 18.02.2022 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного Договору.

Відповідно до п. 3.3 Договору кредит надається Позичальнику для особистих потреб, а саме: в сумі 49700 грн. на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок Позичальника НОМЕР_2 , відкритий у Банку, що якого випущено платіжну картку; у сумі 260 грн. на оплату страхового платежу відповідно до умов Договору добровільного страхування Позичальника, укладеного 18.02.2020 року з ПрАТ «СК «КАРДІФ».

Згідно п. 3.5 - 3.7 Договору Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіка платежів, що викладений у Додатку № 1 до цього Договору, але в будь - якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 18.02.2022 року. Розмір ануїтетного платежу становить 3829 грн. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 18 числа (включно) кожного місяця.

Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 підписуючи цей Договір, Позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників «АТ «Укрсиббанк», які розміщені для ознайомлення на сайті www.ukrsibbank.com та оприлюдненні у газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017 року. Правила після підписання Сторонами Договору, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи Договір, Сторони підтверджують, що досягли згоди за усі істотними умовами Договору, які викладені у цьому договорі та в Правилах. Підписи Сторін під цим Договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому, після підписання Сторонами цього Договору, Правила не підлягають додатковому підписанню Сторонами і вступають в силу для Сторін одночасно з підписанням цього Договору.

Суд констатує, що відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений належним чином з усіма умовами Договору, що підтверджується підписом відповідача у такому Договорі та Додатку № 1 до Договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд констатує, що у Договорі № 0 від 18.02.2020 року та додатках до нього визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Укрсиббанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України) та заборгованості за процентами користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін (згідно ст. 625 ЦК України).

Так, із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 02.08.2021 року має заборгованість в розмірі 55269,58 грн., з яких 39730,33 грн. - заборгованість за кредитом; 13521,18 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України); 2018,07 грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договір термін (згідно ст. 625 ЦК України).

Однак, суд не може погодитися із Розрахунком заборгованості в частині заборгованості за процентами за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України) в розмірі 13521,18 грн. та заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договір термін (згідно ст. 625 ЦК України) в розмірі 2018,07 грн. з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Суд констатує, що за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Як було вище зазначено, що згідно п. 3.5, п. 3.8 Договору Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіка платежів, що викладений у Додатку № 1 до цього Договору, але в будь - якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 18.02.2022 року. Процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 67%.

Згідно приписів ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року, яку суд вважає за необхідним застосувати у даній справі.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд констатує, що Листом від 25.05.2021 року № 25-1-01/547 АТ «Укрсиббанк» зверталося до відповідача із вимогою про усунення порушень кредитного договору та дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаної вимоги. Однак, така вимога залишилася без відповідного реагування.

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимога про стягнення процентів на підставі Договору № 0 від 18.02.2020 року підлягає частковому задоволенню в частині заборгованості станом на день пред`явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості, тобто 25.05.2021 року.

Так, згідно з наявного в матеріалах справи Розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом (відповідно до ст. 1048 ЦК України) станом на 02.08.2021 року за Договором № 0 від 18.02.2020 року вбачається, що станом на 18.05.2021 року згідно умов договору ОСОБА_1 нараховано до сплати заборгованість по відсоткам згідно ст. 1048 ЦК України в розмірі 10182,33 грн.

З огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що з ОСОБА_1 підлягають стягненню відсотки за користування кредитом на виконання умов Договору № 0 від 18.02.2020 року згідно ст. 1048 ЦК України в розмірі 10182,33 грн.

Як було вище зазначено та встановлено судом, Листом від 25.05.2021 року № 25-1-01/547 АТ «Укрсиббанк» зверталося до відповідача із вимогою про усунення порушень кредитного договору та дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаної вимоги.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Суд констатує, що з саме з дати пред`явлення АТ «Укрсиббанк» вимоги про дострокове повернення кредиту, тобто з 25.05.2021 року, у кредитора припиняється право нараховувати проценти передбачені умовами договору за користування кредитними коштами згідно ст. 1048 ЦК України, та саме з 25.05.2021 року права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Поза увагою суду не може бути залишено того факту, що з досліджених в матеріалах справи розрахунків заборгованості вбачається, що розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України) розраховано позивачем за період з 18.02.2020 року - 30.07.2021 року, а розрахунок заборгованості по процентам за користування грошовими коштами (згідно ст. 625 ЦК України) за період з 18.05.2020 року по 19.07.2021 року.

Таким чином, суд констатує, що АТ «Укрсиббанк» одночасно нараховувало відповідачу у заборгованість за Договором № 0 від 18.02.2020 року проценти за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України) та проценти за користування грошовими коштами (згідно ст. 625 ЦК України).

Однак суд вважає, що одночасне нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом згідно ст. 1048 ЦК України та заборгованості за процентами за користування грошовими коштами з ст. 625 ЦК України є неправомірним та вважає за необхідне в порядку ст. 263 ЦПК України застосувати практику Верховного суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд дійшов такого висновку.

Проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Проценти за неправомірне користування чужими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Таким чином Верховний Суд дійшов висновку, що після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних).

Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України.

Так, згідно з наявного в матеріалах справи Розрахунку заборгованості по процентам за користування грошовими коштами (згідно ст. 625 ЦК України) станом на 02.08.2021 року за Договором № 0 від 18.02.2020 року вбачається, що за період з 18.05.2020 року по 19.07.2021 року ОСОБА_1 нараховано було нараховано заборгованість по процентам в розмірі 2018,07 грн.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що з ОСОБА_1 підлягають стягненню відсотки за користування грошовими коштами (згідно ст. 625 ЦК України), нараховані АТ «Укрсиббанк» після 25.05.2021 року в розмірі 1479,34 грн. (2018,07 грн. - 538,73 грн. (відсотки згідно ст. 625 ЦК України нараховані згідно розрахунку до 25.05.2021 року).

Таким чином, суд констатує, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 02.08.2021 року за порушення умов Договору № 0 від 18.02.2020 року становить 51392,00 грн., з яких: 39730,33 грн. - заборгованість за кредитом; 10182,33 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України); 1479,34 грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами (згідно ст. 625 ЦК України).

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так як своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 добровільно не виконує належним чином, але як боржник він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів, а також процентів за користування кредитом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконав, що виявилося у неповернення кредитних коштів, що стало наслідком звернення АТ «Укрсиббанк» до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із ОСОБА_1 підлягає стягненню сума кредитної заборгованості в розмірі 51392,00 грн., а також сплачений позивачем судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 280 - 282 ЦПК України, ст.ст. 549-551, 625, 651, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 від 18.02.2020 року у розмірі 51392 /п`ятдесят одна тисяча триста дев`яносто два/грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрссибанк» суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2207/дві тисячі двісті сім/грн.

У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства «Укрсиббанк» - відмовити.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», код за , місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканець: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст. 284 - 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Повний текст рішення складено 24 січня 2022 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер