СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/2567/22
ун. № 759/1427/22
У Х В А Л А

26 січня 2022 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Твердохліб Ю.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

За вимогами частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. ст. 175 з огляду на таке.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позивач звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Також позивач просить після розірвання шлюбу спільну дитину залишити проживати з нею.

При вирішенні питання про відкриття провадження в цивільній справі суддею встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, а саме: в позовній заяві жодним чином не обґрунтовано вимогу про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з позивачем, доцільність розгляду в одному провадженні позовних вимог про розірвання шлюбу і про визначення місця проживання дитини, оскільки розгляд цих вимог в одному провадженні може безпідставно затягнути розгляд справи в частині розірвання шлюбу, оскільки для вирішення питання про місце проживання дитини, між іншим, необхідно подати суду висновок органу опіки та піклування щодо вирішення питання про те, з ким саме доцільно залишити проживати дитину після розірвання шлюбу, якому передує збір ряду документів, обстеження житлових умов обох батьків, засідання опікунської ради тощо. Вирішення спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини впливає на права та обов`язки служби у справах дітей за місцем проживання дитини, яку слід залучити третьою особою. До того ж, позивачем в позовній заяві не зазначено адресу за якою необхідно визначити місце проживання дитини. Крім того, за вказану вимогу не сплачено судовий збір. Отже, незрозуміло яким чином вказана вимога щодо залишення проживання дитини після розірвання шлюбу співвідноситься з вимогою позивача про розірвання шлюбу.

Так, стаття 159 СК України встановлює право батьків на визначення місця проживання дитини.

При цьому, у відповідності до ст. 161 СК України, у разі наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини, останній вирішується в судовому порядку, як окрема позовна вимога.

Так, з урахуванням вищезазначених положень СК України, вбачається, що в межах позовної заяви про розірвання шлюбу, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини, у разі наявності спору між батьками.

Суддя звертає увагу, що вимога про визначення місця проживання дитини при відсутності спору з цього приводу між подружжям є зайвою, а тому позивачу слід визначитись з необхідністю заявлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Оскільки позивачем заявлено крім вимоги про розірвання шлюбу, вимогу про визначення місця проживання дитини, посилання позивача при обґрунтуванні підсудності її позовної заяви на ч. 1 ст. 28 ЦПК України є безпідставними, оскільки спір, що виник між сторонами щодо визначення місця проживання дитини.

Не додано підтвердження того, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав (п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на зазначені недоліки позовної заяви її необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення шляхом надання уточненої позовної заяви, доказів підтвердження проживання дитини з позивачем за адресою АДРЕСА_1 , наданням підтвердження того, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав та надати строк на усунення виявлених недоліків, оскільки за таких обставин справа не може бути прийнята до провадження.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Додатково суддя роз`яснює, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.185 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

У разі невиконання вимог ухвали у визначений судом строк позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.О. Твердохліб