справа №619/5728/21
провадження №2/619/261/22
18 січня 2022 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Остропілець Є.Р.
за участю секретаря судового засідання Ковалевської Е.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) «Про скасування арешту»,-
Позивач ОСОБА_1 звернулвся в Дергачівський районний суд з позовом до Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в якому просить: скасувати арешт накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 29171261 від 11.10.2011 виданої Відділом державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 11708445 від 11.10.2011 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у 2021 році ОСОБА_1 дізнався про наявність арешту нерухомого майна, що до якого внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №11708445 від 11.10.2011 року, який перешкоджає ОСОБА_1 вільно розпоряджатися своїм майном.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 287245136 від 29.11.2021 року, на все нерухоме майно належне ОСОБА_1 відділом державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №29171261 від 11.10.2011.
Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників інформація відносно ОСОБА_1 відсутня.
Згідно відомостей офіційного веб-порталу Судова влада України, жодних позовів, які б розглядалися, та за якими ОСОБА_1 був відповідачем не значиться.
16.11.2021 року на адресу Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), який в свою чергу є правонаступником відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції направлено адвокатський запит з проханням надати інформацію, чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 боржником за відкритими виконавчими провадженнями та в межах якого виконавчого провадження 11.10.2011 року на все майно ОСОБА_1 накладено арешт, про що внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 11708445 від 11.10.2011 року.
26.11.2021 року отримано відповідь згідно якої відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відсутні відкриті виконавчі провадження, за якими останній є боржником.
Також, згідно наданої відповіді арешт, відповідно до якого внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 11708445 від 11.10.2011 року накладений в межах виконавчого провадження № 29171261, яке знищено та надання будь-якої інформації неможливо.
26.11.2021 року до Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подано заяву з проханням - скасувати арешт на все нерухоме майно належне ОСОБА_1 , який накладено відділом державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 29171261 від 11.10.2011, та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 11708445 від 11.10.2011 року.
На вказану заяву надано відповідь, відповідно до якої у зв`язку з тим, що на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження де боржником є ОСОБА_1 , відсутні правові підстави для зняття вищезазначеного арешту, без відповідного рішення суду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно заяви позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. Про поважні причини неявки відповідач суду не повідомив, відзив на позов не подав.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
З урахуванням викладеного, вважається, що судовий виклик відповідачу вручений належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.
Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом було достовірно встановлено, що у 2021 році ОСОБА_1 дізнався про наявність арешту нерухомого майна, що до якого внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №11708445 від 11.10.2011 року, який перешкоджає ОСОБА_1 вільно розпоряджатися своїм майном.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 287245136 від 29.11.2021 року, на все нерухоме майно належне ОСОБА_1 відділом державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №29171261 від 11.10.2011.
Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників інформація відносно ОСОБА_1 відсутня.
Згідно відомостей офіційного веб-порталу Судова влада України, жодних позовів, які б розглядалися, та за якими ОСОБА_1 був відповідачем не значиться.
16.11.2021 року на адресу Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), який в свою чергу є правонаступником відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції направлено адвокатський запит з проханням надати інформацію, чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 боржником за відкритими виконавчими провадженнями та в межах якого виконавчого провадження 11.10.2011 року на все майно ОСОБА_1 накладено арешт, про що внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 11708445 від 11.10.2011 року.
26.11.2021 року отримано відповідь згідно якої відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відсутні відкриті виконавчі провадження, за якими останній є боржником.
Також, згідно наданої відповіді арешт, відповідно до якого внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 11708445 від 11.10.2011 року накладений в межах виконавчого провадження № 29171261, яке знищено та надання будь-якої інформації неможливо.
26.11.2021 року до Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) подано заяву з проханням - скасувати арешт на все нерухоме майно належне ОСОБА_1 , який накладено відділом державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 29171261 від 11.10.2011, та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 11708445 від 11.10.2011 року.
На вказану заяву надано відповідь, відповідно до якої у зв`язку з тим, що на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження де боржником є ОСОБА_1 , відсутні правові підстави для зняття вищезазначеного арешту, без відповідного рішення суду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;
Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Згідно з ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи, що виконавче провадження в межах якого накладено арешт знищено, будь-які відомості щодо виконавчого провадження не збереглися та провівши системний аналіз зазначених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 317, 321, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Скасувати арешт накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 29171261 від 11.10.2011, виданої Відділом державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції.
Вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис про обтяження № 11708445, який зареєстровано 11.10.2011.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України - протягом 30 днів безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є. Р. Остропілець