Ухвала

26 січня 2022 року

м. Київ

справа № 503/671/20

провадження № 61-19697ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянувши касаційну скаргуГоловного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту постійного проживання на території України в певний час,

заінтересована особа - Кодимський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - ГУДМС) подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 липня 2021 року у цивільній справі № 503/671/20.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Повний текст постанови Одеського апеляційного суду від 20 липня 2021 року складено 20 липня 2021 року.

Касаційна скарга подана 02 грудня 2021 року із пропуском строку, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що строк на касаційне оскарження пропущений через те, що касаційна скарга, вперше подана

11 серпня 2021 року, була залишена без руху ухвалою Верховного Суду

від 30 серпня 2021 року, а ухвалою Верховного Суду від 24 вересня

2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ГУДМС про відстрочення сплати судового збору. Заявник посилався на те, що не мав бюджетних асигнувань для сплати судового збору, у зв`язку з чим не міг усунути недоліки касаційної скарги з причин незалежних від ГУДМС. Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2021 року касаційну скаргу повернуто заявникові. ГУДМС вважає, що строк касаційного оскарження пропущений з поважних причин, а саме, у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань для сплати судового збору, з цих підстав просить поновити строк на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2021 рокувизнано неповажними підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 червня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 20 липня 2021 року у справі № 503/671/20, наведені у касаційній скарзі ГУДМС від 02 грудня 2021 року, касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк десять днів з дня вручення ГУДМС копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом:

1) зазначення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Кодимського районного суду Одеської області

від 25 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 20 липня 2021 року із наданням доказів на підтвердження таких підстав;

2) надання документу, що підтверджує сплату судового збору в сумі 840,80 грн.

Копія ухвали Верховного Суду від 16 грудня 2021 року вручена ГУДМС 23 грудня 2021 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, а отже недоліки касаційної скарги з урахуванням положень частини третьої статті 124 ЦПК України мали бути усунуті не пізніше 04 січня 2022 року.

23 грудня 2021 року ГУДМС подана заява про поновлення строку на касаційне оскарження. Документи про сплату судового збору не надані.

Крім того, 11 січня 2022 року засобами поштового зв`язку ГУДМС подана заява про відстрочення сплати судового збору до 01 лютого 2022 року з посиланням на відсутність коштів для сплати судового збору.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, ГУДМС посилається на ті ж підстави, що і при поданні касаційної скарги вперше та які вже були визнані касаційним судом неповажними.

Верховний Суд в ухвалі від 16 грудня 2021 року вже надав оцінку посиланням ГУДМС на відсутність бюджетних асигнувань для сплати судового збору та заходам, які вживав заявник для виконання вимог закону.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ГУДМС мало достатньо часу для сплати судового збору у період із серпня по грудень 2021 року. При цьому

не сплачуючи судовий збір за подання касаційної скарги у розглядуваній справі та посилаючись на відсутність бюджетних асигнувань, ГУДМС тим не менш, у вказаний період часу, сплачувало судовий збір за подання касаційних скарг до Верховного Суду в інших цивільних справах, зокрема справах № 513/788/19, № 505/1871/20, № 947/31401/19, № 947/8255/20, № 496/4632/18.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» рішення від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Отже безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави, якими заявник обґрунтовує поважність причин пропуску процесуального строку, встановленого законом, є неповажними, носять суб`єктивний характер, не пов`язані із діями чи бездіяльністю суду, не вказують на наявність об`єктивних обставин, які б унеможливлювали подання касаційної скарги, та не є підставами для поновлення строку на касаційне оскарження.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів.

Викладене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду

у постанові від 28 квітня 2021 року в справі № 640/3393/19.

Таким чином, наведені ГУДМС підстави для поновлення строку на касаційне оскарження є неповажними.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, не підлягає розгляду заява ГУДМС про відстрочення сплати судового збору.

Керуючись статтями390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Кодимського районного суду Одеської області

від 25 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 20 липня 2021 року у цивільній справі № 503/671/20.

Копію ухвали разом із доданими до скарги документами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта