Справа №: 398/4281/21
провадження №: 2/398/494/22
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" січня 2022 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Нероди Л.М.,

з участю секретаря - Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії справу за позовом ОСОБА_1 до Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності КСП ім. Димитрова, що знаходилася на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, яке належало померлій ОСОБА_2 відповідно до сертифікату серії КР № 0127212, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_3 .

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача - ОСОБА_3 .

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно та майнові права, в тому числі на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП ім. Димитрова, що знаходилася на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, яке належало померлій відповідно до сертифікату серії КР № 0127212.

Спадкоємцем першої черги за законом є позивач, оскільки має право успадкувати ту частину спадщини, яка належала б при спадкоємстві за законом матері позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а померлій ОСОБА_3 - рідній дочці ОСОБА_2 .

Інших спадкоємців, які б заявляли свої вимоги відносно спадкового майна, немає.

Позивач вважає себе такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила у володіння та управління спадковим майном. Від спадщини не відмовлялася.

На теперішній час у позивача виникла необхідність в оформленні спадкового майна.

Однак нотаріусом Олександрійської районної державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, який було втрачено.

На підтвердження недійсності сертифіката, який було втрачено, зроблено оголошення в газеті «Олександрійський тиждень» від 09.09.2021 року.

Отримати дублікат втраченого сертифікату на право на земельну частку (пай) позивач не може, оскільки його видача не передбачена чинним законодавством.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, позивач подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та участі її представника, на позовних вимогах наполягає.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ

Представник Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою суду від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 29.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . За життя ОСОБА_3 була матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про народження № А-01041, виданою відділом ЗАГС адміністрації Сосновського району Тамбовської області Російської Федерації, та бабою позивача.

Згідно довідки відділу в Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 09.04.2021 року № 272/162-21 за даними відділу згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області із земель КСП ім. Димитрова на території Дівочепільської сільської ради, зареєстрований сертифікат серії КР № 0127212 від 17.12.1996 року на ім`я ОСОБА_3 .

Згідно позовної заяви на теперішній час сертифікат серії КР № 0127212 від 17.12.1996 року, виданий на ім`я ОСОБА_3 , втрачено, на підтвердження його недійсності зроблено оголошення в газету «Олександрійський тиждень» №5 від 02.02.2008 року про визнання його недійсним.

З довідки № 66 від 01.04.2021 року, виданої Попельнастівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, встановлено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 10 лютого 1992 року до дня своєї смерті. З нею спільно постійно проживала та була зареєстрована онука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 18.01.1996 року по теперішній час.

Постановою державного нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори від 30.08.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 в зв`язку з не наданням нотаріусу сертифікату на право на земельну частку (пай).

За інформацією, наданою Олександрійської районною державною нотаріальною конторою від 04.10.2021 року № 724/01-16, згідно алфавітних книг за 2001-2021 роки, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вказаній нотаріальній конторі відсутня.

ОЦІНКА СУДУ

Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а, отже, позивач, як спадкоємець першої черги має право на вказану земельну частку(пай) в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця.

Позивач у встановлений строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті баби, однак на час смерті останньої вона проживала та була зареєстрована разом з нею, вступила у володіння та управління спадковим майном, а тому вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (діяла на час відкриття спадщини).

Отже, оскільки підтверджено факт фактичного прийняття позивачем спадщини після смерті баби, тому належним способом захисту прав позивача з урахуванням відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є його звернення з вимогою до суду про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, тому право позивача підлягає відновленню.

НОРМИ ПРАВА

Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_3 померла до набрання чинності Цивільним Кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, тому, відповідно до ст. 5 ЦК України, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який регулював відносини спадкування на момент смерті спадкодавця.

Системний аналіз положень розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст. 549 ЦПК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За таких підстав, відповідно до ст. 529 та ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 є її онука ОСОБА_1 , оскільки дочка спадкодавця та відповідно матір спадкоємця ОСОБА_2 померла до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 . З моменту відкриття спадщини позивач вважається такою, що отримала право на земельну частку (пай), яка за життя належала її бабі.

Підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) є відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документа, а саме оригіналу сертифікату на право на земельну частку.

Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» (далі - Указ) паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Згідно з пунктом 2 Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно зі ст.ст. 1, 2, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11).

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Зважаючи на наведене, судом встановлено що ОСОБА_3 за життя отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 0127212 від 17.12.1996 року, а отже, набула за життя право на земельну частку (пай). Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла її онука ОСОБА_1 , а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай) у порядку спадкування після померлої ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності КСП ім. Димитрова, що знаходилася на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, яке належало померлій ОСОБА_3 відповідно до сертифікату серії КР № 0127212, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 баби ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.01.2022 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_1 ,

відповідач Попельнастівська сільська рада Олександрійського району Кіровоградської області, адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, Олександрійського району, с. Попельнасте, вул. Соборна,3, .

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА