ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1027/22 Справа № 180/1110/21 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційними скаргами акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,-

В С Т А Н О В И Л А:

У тарвні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, посилаючись на те, що при виконанні трудових обов`язків, внаслідок нещасного випадку, він отримав виробничу травму, про що було складено Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Оглядом МСЕК від 21 веерсня 2000 року йому, ОСОБА_1 , первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та третю групу інвалідності. Повторно оглядом МСЕК від 13 січня 2005 року йому було безстроково встановлено 60% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та третю групу інвалідності.

Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він втратив зір на праве око, змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, лікування. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 227 000 гривень, яку просить стягнути з відповідача.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 120 000 гривень, з утриманням податків та зборів, згідно чинного законодавства України; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що враховуючи тяжкість наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, постійний характер страждань, з того приводу, що позивач відчуває стійкі виражені головні болі, запаморочення, знижена пам`ять, загальна слабкість. Крім того, позивач взагалі втратив зір правого ока, що спричиняє дискомфорт в повсякденному житті, він потребує сторонньої допомоги, не зміг як слід реалізувати себе у професіональній сфері, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках; виробнича травма з позивачем сталася у віці двадцяти років, первинним оглядом медико-соціальної експертної комісії позивачу встановлена третя група інвалідності, виходячи із засад розумності та справедливості, суд першої інстанції вважав за необхідне визначити розмір компенсації в сумі 120 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити визначивши розмір присудженого на корить позивача відшкодування спричиненої немайнової шкоди без утримання податків та зборів, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" просить рішення суду змінити зменшивши суму відшкодування до 60 000 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційні скарги акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року підлягають розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що станом на 17.05.2000 року позивач перебував в трудових відносинах з відкритим акціонерним товариством «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником прав та обов`язків якого на теперішній час являється відповідач, що підтверджується актом T70; 10/3 від 19.05.2000 року про нещасний випадок та відомостями внесеними до трудової книжки позивача (а.с.30-39).

17 травня 2000 року о 13-15 год. з ОСОБА_1 при виконанні трудових обов`язків стався нещасний випадок, внаслідок чого отримав посттравматичну атрофію правого зорового нерву (а.с.16-19).

Відповідно виписки із акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 21.09.2000 року ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено 50% втрати професійної працездатності у зв`язку із травмою на виробництві, встановлено третю групу інвалідності (а.с.10-11).

Відповідно виписки із акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 13.01.2005 року ОСОБА_1 безстроково встановлено 60% втрати професійної працездатності у зв`язку із травмою на виробництві, встановлено третю групу інвалідності (а.с.12-15).

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробнича травма сталася з позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що враховуючи тяжкість наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, постійний характер страждань, з того приводу, що позивач відчуває стійкі виражені головні болі, запаморочення, знижена пам`ять, загальна слабкість.

Крім того, позивач взагалі втратив зір правого ока, що спричиняє дискомфорт в повсякденному житті, він потребує сторонньої допомоги, не зміг як слід реалізувати себе у професіональній сфері, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках; виробнича травма з позивачем сталася у віці двадцяти років, первинним оглядом медико-соціальної експертної комісії позивачу встановлена третя група інвалідності, виходячи із засад розумності та справедливості, суд першої інстанції вважав за необхідне визначити розмір компенсації в сумі 120 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснення, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши значні тяжкі зміни його життєвих зв`язків, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку зі ушкодженням здоров`я, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 120 000 грн., з утриманням податку та обов`язкових платежів, що буде домірним спричиненій позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення по даній справі не вірно застосовані норми закону, в частині стягнутих коштів з утриманням податків та зборів, колегія суддів не може прийняти до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до Закону №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Так, судом першої інстанції стягнуто з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 120 000 гривень, а згідно чинного законодавства України, оскільки станом на 01 січня 2021 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6000,00 грн., тобто стягнута моральної шкоди в розмірі 120 000,00 грн. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6000*4=24000,00 грн.). А отже судом першої інстанції вірно застосовані норми чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат про те, що судом першої інстанції значно завищений розмір стягнутої з них суми моральної шкоди, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки суд з врахуванням того, що внаслідок нещасного випадку позивач, отримав виробничу травму вірно визначився із сумою моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат щодо відсутності неправомірних дій з боку відповідача та недоведеності ступеню страждань позивача є безпідставними.

Інші наведені у апеляційних скаргах доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Докази та обставини, на які посилаються апелянти в апеляційних скаргах, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко