Провадження № 2/235/122/22
УХВАЛА

про закриття провадження у справі в частині позовних вимог

25 січня 2022 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря судового засідання Овчаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Міської клінічної дитячої лікарні № 5 м. Донецька», треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про внесення змін до медичного висновку та визнання права на призначення дострокової пенсії за віком, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 26 червня 1993 року по 12 серпня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від шлюбу з яким має двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13 серпня 1998 року вона змінила своє прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

У жовтні 1999 року у її дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вперше було виявлено цукровий діабет інсулінозалежний 1 тип, важкий перебіг.

Весь цей час саме вона знаходилась із дитиною в лікарні, займалась її підтримкою та реабілітацією (ін`єкції інсуліну, лікування, дрібне харчування), про що свідчать записи у дитячій медичній картці дочки, на ім`я ОСОБА_2 Міською клінічною лікарнею № 5 м. Донецька оформлений первинний медичний висновок № 553 від 01.12.1999р.

На момент видачі первинного медичного висновку № 553 від 01.12.1999р., яким встановлено статус дитини-інваліда ОСОБА_3 , вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , дитина проживала разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 .

29 грудня 2000 року вона продала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , після чого разом з чоловіком та дітьми проживала за адресою: АДРЕСА_2 . У 2009 році разом із дітьми та матір`ю переїхала проживати до м. Києва.

З 25 лютого 2009 року місцем реєстрації/проживання її, її дітей та матері ОСОБА_7 стало АДРЕСА_3 . Відповідно її діти стали на облік у ДКЛ № 5 м. Київа (наразі амбулаторія ЗПСМ № 7 м. Києва). З осені 2019 року її сім`я зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

У 2005 році вона звернулась до відділення Пенсійного фонду Будьонівського району м. Донецька з проханням переоформити пенсію на неї, так як ОСОБА_2 не давав ані копійки на дочку, де їй негайно видали посвідчення серія НОМЕР_1 УПФУ в Будьонівському районі на її ім`я від 14.12.2005р. (повторне) на призначення пенсії ОСОБА_3 .

На дату оформлення та видачі медичного висновку вона знаходилась у шлюбі з ОСОБА_2 та проживала разом із ним та дочкою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, первинний медичний висновок ЛКК на ОСОБА_3 був виданий не за місцем проживання/реєстрації матері ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_3 , що, за її думкою, є порушенням Наказу МОЗ України № 175 від 05.12.1991р. з наступними змінами (абз.9, 11 Додатку 2).

З 2009 року вона працює на посаді економіста 1 категорії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення. Кожен рік вона надає довідку про свою заробітну плату для надання податкової знижки по іпотеці в ГУ податкової інспекції м. Києва. У зв`язку з виникненням необхідності надання роботодавцю підтвердження права виходу на дострокову пенсію вона звернулась до ГУ ПФУ м. Києва з листом від 17.02.2021 № 7454/8 і лише тоді дізналась про факт оформлення медичного висновку на ОСОБА_2

ГУ ПФУ у м. Києві надало їй лист-відповідь від 26.02.2021 № 2600-0213-8/32497 разом із завіреним первинним медичним висновком ЛКК ДКЛ № 5 м. Донецька № 553 від 01.12.1999р. на ОСОБА_3 , де у графі «мати, батько, опікун» замість її вказали батька ОСОБА_2 , що є порушенням порядку оформлення та видачі медичної документації та п.п.3 п.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі наведеного просила виключити у п.3 медичного висновку № 553 від 01.12.1999р., виданого МДКЛ № 5 м. Донецька ОСОБА_2 , залишивши її ОСОБА_1 , у п.4 цього ж медичного висновку зазначити місце проживання батьків: АДРЕСА_1 , а також визначити за нею одноособове право виходу на дострокову пенсію у 50 років (а.с.1-8 т.1).

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі.

Інші учасники справи про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, не повідомили про причини неявки, неявка яких не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що провадження у справі необхідно закрити з наступних підстав.

Статтями 124, 125 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевез ень".

Із змісту ст.4 КАС України вбачається, що під публічно-правовим спором слід розуміти спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-правові управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; а суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що спір, що виник між сторонами з приводу визнання права на призначення дострокової пенсії за віком, є публічно правовим, і на нього поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Таким чином позовна заява в частині вимог про визнання права на призначення дострокової пенсії за віком не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ч.2 ст.255 ЦПК України).

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (ч.3 ст.255 ЦПК України).

На підставі наведеного провадження у справі в частині позовних вимог про визнання права на призначення дострокової пенсії за віком підлягає закриттю.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» необхідно повернути позивачу сплачену нею суму судового збору в суму 908 грн (а.с.59 т.2).

Керуючись ст.ст.4, 19, 255, 256, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Міської клінічної дитячої лікарні № 5 м. Донецька», треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про внесення змін до медичного висновку та визнання права на призначення дострокової пенсії за віком в частині позовних вимог про визнання права на призначення дострокової пенсії за віком у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повідомити позивача, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, а саме Донецького окружного адміністративного суду.

Роз`яснити заявнику, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 908 (дев`ятисот восьми) гривень копійок за квитанцією від 01.10.2021р. № 33.

Ухвала набирає законної сили негайно після її складання.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Г.В. Назаренко