Справа № 643/904/21
Провадження № 2/643/784/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Насирової М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Служба житлово-комунального господарства» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «УК «Служба житлово-комунального господарства» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) на свою користь заборгованість за житлово-комунальними послугами (квартирна плата, водопостачання, водовідведення) за період за 01.04.2013 року по 29.02.2020 року з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в загальному розмірі 32506,06 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «УК «Служба житлово-комунального господарства» забезпечує надання житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є власником квартири № 252 у вказаному будинку. Відповідач не у повному обсязі виконує обов`язки по сплаті за комунальні послуги, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за період з 01.04.2013 року по 29.02.2020 року в наступному розмірі: основна заборгованість - 14400,93 грн.; інфляційні втрати - 15581,78 грн.; 3 % річних - 2523,35 грн., всього - 32506,06 грн.

В письмових поясненнях позивачем було зазначено, що з липня 2019 року позивач не обслуговує вказаний вище будинок.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.02.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивачем в строк, встановлений судом, недоліки позовної заяви усунуті.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.02.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача та відповідач 22.03.2021 року подали відзив, в якому просили застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач 08.11.2021 року надав відповідь на відзив, у якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 19.10.2021 року, а також у відповіді на відзив підтримав позовні вимоги та доводи, викладені в позові.

У судове засідання 19.01.2022 року учасники справи не з`явились.

Враховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, а також факт подання відповідачем відзиву, суд вважає за можливе розглянути справу на відсутності учасників справи, які не з`явились.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Як вбачається з актів приймання-передачі від 10.12.2012 року та від 28.12.2012 року, ТДВ «Житлобуд-2» передало, а ТОВ «УК «Служба житлово-комунального господарства» прийняло для обслуговування та експлуатації житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.01.2015 року, індексний номер 32368138, відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 .

У відповідача утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2013 року по 01.03.2020 року у загальному розмірі 32506,06 грн., з яких: основна заборгованість - 14400,93 грн.; інфляційні втрати - 15581,78 грн.; 3 % річних - 2523,35 грн.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції до 01.05.2019 року (далі - Закон в редакції до 01.05.2019 року), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону в редакції до 01.05.2019 року, до житлово-комунальних послуг відносяться комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо), а також послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Статтею 20 Закону в редакції до 01.05.2019 року передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» в редакції з 01.05.2019 року (далі - Закон в редакції з 01.05.2019 року) передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону в редакції з 01.05.2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 9 Закону в редакції з 01.05.2019 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Аналогічні обов`язки передбачені п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, згідно яких власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи відповідача та його представника, висловлені у відзиві, щодо відсутності укладеного між сторонами договору на надання відповідних послуг як підстави для відмови в позові.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В постанові Верховного Суду від 18.03.2019 року в справі № 210/5796/16-ц зроблений висновок щодо правомірності стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням 3 % річних від простроченої суми та індексу інфляції.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

Вирішуючи питання щодо строку, за який підлягають стягненню вказана вище заборгованість, суд керується таким.

Відповідачем надано заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачем не доведено наявність поважних причин пропуску позовної давності.

До суду з даним позовом позивач звернувся 22.01.2021 року.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за період з 22.01.2018 року по липень 2019 року, яка згідно наданих позивачем розрахунків дорівнює 7480,33 грн., з яких: 6327,74 грн. - заборгованість за надані послуги; 879,54 грн. - інфляційні втрати; 273,05 грн. - 3 % річних.

У стягненні іншої частини заборгованості, що виникла до 22.01.2018 року, суд відмовляє у зв`язку із спливом позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 483,71 грн.

Оскільки відповідачем не надано суду доказів наявності витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку щодо відсутності підстави для розподілу зазначених витрат.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Служба житлово-комунального господарства» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Служба житлово-комунального господарства» (місцезнаходження: м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 20, рахунок НОМЕР_2 , банк АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, , код ІПН 88) грошові кошти в розмірі 7480,33 грн. (сім тисяч чотириста вісімдесят гривень тридцять три копійки).

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Служба житлово-комунального господарства» (місцезнаходження: м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 20, рахунок НОМЕР_2 , банк АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, , код ІПН 88) понесені останнім судові витрати в загальному розмірі 483,71 грн. (чотириста вісімдесят три гривні сімдесят одна копійка).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 24.01.2022 року.

Суддя Д.А. Крівцов