Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/40/22
провадження №2-з/624/1/22
УХВАЛА

іменем України

смт. Кегичівка 24 січня 2022 року

Кегичівський районний суд Харківської області, у складі

головуючого судді Куст Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Махової В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову,

найменування (ім`я) сторін:

позивач: Селянське (фермерське) господарство «Анастасія»,

представник позивача: Каніщев Сергій Георгійович,

відповідач: ОСОБА_1 ,

третя особа: Кегичівська селищна рада Харківської області,

суть вимог: про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Голова СФГ «Анастасія» Каніщев С.Г. звернувся до суду з позовом в якому просить витребувати у ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :03:000:344 та земельну ділянку кадастровий номер :03:000:344 та повернути в користування СФГ «Анастасія».

Разом з позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій він просить звільнити або відстрочити сплату судового збору до розгляду справи по суті з урахуванням клопотання щодо звільнення або відстрочення сплати судового збору, в обґрунтування якого зазначає, що сума судових витрат є непомірною та перешкоджає доступу до суду. СФГ «Анастасія» фактично не має можливості здійснювати підприємницьку діяльність у зв`язку з незаконними діями державних органів, про що свідчать відкрите кримінальне провадження №0000077 від 24 квітня 2020 року та відсутність операцій понад 3 роки (відсутність реального доходу).

Накласти арешт на майно земельну ділянку кадастровий номер :03:000:344 та земельну ділянку кадастровий номер :03:000:344, що знаходиться за межами населеного пункту села Павлівка Кегичівського району Харківської області, а також заборонити вчиняти певні дії, а саме: заборонити в особі будь-яких органів, посадових осіб, працівників та представників та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження (продаж, внесення до статутного капіталу, міна, відчуження у будь-який інший спосіб), обтяження (іпотекою тощо) зазначеного нерухомого майна земельної ділянки; вчиняти будь-які дії щодо передачі в користування (оренду, суборенду, тощо) зазначеного нерухомого майна; заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони, відчуження, тощо) щодо зазначеного нерухомого майна.

Ознайомившись із змістом клопотання та доданими матеріалами суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 136 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору, на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у ч.1 ст.136 ЦПК України, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат.

Так, цивільне процесуальне законодавство передбачає звернення до суду з клопотанням або про відстрочення, або розстрочення сплати судового збору, або звільнення від його сплати, або зменшення розміру належних до сплати судових витрат.

Вищевказані положення закону передбачають, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк, зменшення розміру належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнення від їх сплати є правом суду, а не його обов`язком.

Згідно п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», №10 від 17 жовтня 2014 року, роз`яснено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність рахунку коштів, відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за певний період).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно статті 10 ЦПК України, повинна навести доводи та подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законом розмірі. Разом з тим, у розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати, може мати місце за виключних обставин. Суд звертає увагу, що визначення майнового стану є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується реальний рівень майнового стану.

На підтвердження свої доводів щодо неможливості сплати судового збору позивач надає податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи), договір поворотної фінансової допомоги №1 від 02 липня 2019 року, договір поворотної фінансової допомоги від 20 квітня 2020 року, фінансову звітність малого підприємства, довідку з СФГ «Анастасія» та довідки з ТВБВ №10020/0442 Ф-ХОУ АТ «Ощадбанк».

Суд, дослідивши в повному обсязі надані докази, приходить до висновку, що відсутні підстави для звільнення або відстрочення сплати судового збору, оскільки позивачем не доведена відсутність реальної можливості сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі, тому у клопотанні позивача необхідно відмовити.

Зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбаченого законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для позивача і не є перешкодою в доступі до правосуддя. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачене законом.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З поданої заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів вбачається, що заява подана без додержання вимог, викладених у ст. 151 ЦПК України.

Так, відповідно до п.6 ч. 1 та ч. 6 ст. 151 ЦПК України заява повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Згідно п.п.4 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана юридичною особою або фізичною особою-підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1240,50 грн.

Зі змісту поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що заява не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення та відсутній документ, що підтверджує сплату судового збору.

За таких обставин суд вважає, що заява голови СФГ «Анастасія» Каніщева С.Г. про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Крім того, суд звертає увагу, що заявлений спосіб забезпечення позову є конкретизований не повністю, заборона будь-яким особам вчиняти будь-які дії може трактуватися учасниками справи занадто широко. Рішення суду не може носити абстрактний характер.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.151,153,258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання голови Селянського (фермерського) господарства «Анастасія» Каніщева Сергія Георгійовича про звільнення або відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Заяву голови Селянського (фермерського) господарства «Анастасія» Каніщева Сергія Георгійовича про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її ухвалення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п. п. 15.5 п. п. 15 п. 1 Розділу ХІІ І Перехідних положень ЦПК України від 03 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала складена та підписана суддею 24 січня 2022 року.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Н.М. Куст