Справа № 632/1248/20
провадження № 2/632/11/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді Библіва С.В., при секретарі Кузьменко М.В., за участю представника позивача адвоката Мироненко І.С., третьої особи ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Біляївської територіальної громади Лозівського району Харківської області, третя особа ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

04.08.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області із вказаним вище позовом. 04.08.2020 року ухвалою судді провадження у справі відкрито і призначене до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого засідання на 07.09.2020 року. Кілька разів підготовче засідання відкладалося для залучення до участі у справі третьої особи, яку ухвалою суду від 18.11.2020 року було залучено. 03.03.2021 року позивачем змінено підстави та вимоги в позовній заяві. 18.03.2021 року за клопотанням відповідача замінено відповідача у справі на Біляївську територіальну громаду Лозівського району Харківської області. 24.05.2021 року підготовче засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті на 26.07.2021 року. Потім кілька разів розгляд було відкладено з різних причин.

Позовні вимоги сторона позивача обґрунтувала тим, що 04.08.1997 року на підставі рішення Первомайської районної державної адміністрації № 237 від 14.04.1997 року ОСОБА_3 (спадкодавцю) було видано Сертифікат на право на земельну часту (пай) серії ХР № 0185199 КСП «Червоний» за № 187 від 06.08.1997 року розміром 6,626 га. 21.10.2002 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 152, на користь ОСОБА_2 . Зокрема, у заповіті зазначено, що спадкодавець заповідає належну йому земельну частку (пай) за номером ХР 0185199 розміром 6,626 га, виданий Первомайською райдержадміністрацією від 14.04.1997 року, рішення № 237. Після того на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації Харківської області від 07.06.2005 року № 240 ОСОБА_3 було видано 10.05.2007 року Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 331650 площею 5,8155 га у межах згідно з планом кадастровий номер :03:000:0027, площею 5,8155 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в територіальних межах Красненської сільської ради Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області. Звернувшись до державного нотаріуса Первомайського району Харківської області, ОСОБА_2 отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у вказаному заповіті заповідане право на земельну частку (пай), а на час видачі свідоцтва на спадщину за заповітом земельна ділянка виділена в натурі, що не відповідає змісту заповіту. Тому, оскільки на час відкриття спадщини спадкодавець не змінив свого відношення щодо спадкової земельної ділянки і тієї особи, якій земельна ділянка мала належати на час його смерті, сторона позивач просить встановити факт того, що ОСОБА_3 , заповівши своїм заповітом право на земельну частку (пай), визначену Сертифікатом передав у спадщину ОСОБА_2 й право на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0027, площею 5,8155 га і визнати за ним право власності на неї.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник Біляївської територіальної громади Лозівського району Харківської області до судового засідання не прибув, надавши письмову заяву про розгляд справи без його участі, покладається на розсуд суду при ухваленні рішення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю заперечувала проти задоволення позову. Зокрема, вона вказала на те, що нотаріус правильно відмовила позивачеві, оскільки земельна ділянка вже виділена в натурі, що не відповідає змісту заповіту. Таких юридичних фактів, як просить сторона позивача, за рішенням суду встановити неможна. В даному випадку могла би бути мова про тлумачення заповіту.

Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши сторін, що прибули, дослідивши та проаналізувавши окремо та у сукупності письмові докази, встановив обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ст. ст. 76-82 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Зокрема, судом встановлено та неоспорюється сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.45) , який залишив після своєї смерті заповіт, посвідчений секретарем Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 152 (а.с.39), на користь ОСОБА_2 . Зокрема, у заповіті зазначено, що спадкодавець заповідає належну йому земельну частку (пай) за номером ХР 0185199 розміром 6,626 га, виданий Первомайською райдержадміністрацією від 14.04.1997 року, рішення № 237. На підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації Харківської області від 07.06.2005 року № 240 ОСОБА_3 було видано 10.05.2007 року Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 331650 площею 5,8155 га у межах згідно з планом кадастровий номер :03:000:0027, площею 5,8155 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в територіальних межах Красненської сільської ради Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області (а.с.127). Звернувшись до державного нотаріуса Первомайського району Харківської області, ОСОБА_2 отримав постанову від 19.06.2020 року (а.с.13) про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у вказаному заповіті заповідане право на земельну частку (пай), а на час видачі свідоцтва на спадщину за заповітом земельна ділянка виділена в натурі, що не відповідає змісту заповіту.

На думку суду, нотаріус вчинив в межах повноважень, якими він наділений законодавством України. Дійсно, він має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивачеві, оскільки у заповіті заповідане право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ХР № 0185199 КСП «Червоний» за № 187 від 06.08.1997 року розміром 6,626 га., а не право власності на земельну ділянку, яка вже виділена в натурі згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 331650 площею 5,8155 га у межах згідно з планом кадастровий номер :03:000:0027, площею 5,8155 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в територіальних межах Красненської сільської ради Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області.В даному випадку обсяг прав спадкодавця щодо майна на момент відкриття спадщини збільшився порівняно з моментом складання заповіту. Після відкриття спадщини з`ясувалося, що після складання заповіту це право вже перетворилося на право власності і спадкоємець за заповітом подав до нотаріальної контори Державний акт про право власності на землю.

Правова природа права на земельну частку (пай) є складною і неоднозначною (це право можна розглядати як обмежене речове або зобов`язальне), проте в будь-якому разі це право не можна розглядати як право власності, належне фізичній особі. Згідно з абзацом третім пункту 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 р. паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Отже, суб`єктом права власності на землю в цьому випадку є вищезазначені юридичні особи, а не фізичні особи, які мають право на пай. Особи, які мають право на пай, наділені правом вимоги щодо виділення їм земельних часток (паїв) у натурі згідно з Законом "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 5 червня 2003 р. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу сертифікати на право володіння земельною часткою (паєм), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при пред`явленні ними вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право отримання земельної частки (паю) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, право на земельну частку (пай) саме по собі не є правом власності, а може лише бути передумовою для набуття права власності на земельну ділянку в майбутньому. Отже, якщо заповідач розпорядився конкретним належним йому правом на земельну частку (пай), а після відкриття спадщини з`ясувалося, що він набув право власності на земельну ділянку, заповіт в частині розпорядження правом на земельну частку (пай) за ч. 4 ст. 1236 ЦК є не чинним і нотаріус не має права оформляти на користь спадкоємця свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. Водночас заінтересовані спадкоємці не позбавлені права звернутись до суду за тлумаченням заповіту (ст. 213, ч. 2 ст. 1256), а не ставити перед судом вимогу про встановлення юридичного факту щодо дійсної волі заповідача.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову і відмовляє у цьому позивачеві.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України всі понесені позивачем судові витрати залишити за останнім.

Керуючись ст. ст. 7-13, 49, 81, 83, 141, 182, 243, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 1233, 1235 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Біляєвської територіальної громади Лозівського району Харківської області, третя особа ОСОБА_1 , про встановлення юридичного факту та про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0027, площею 5,8155 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в територіальних межах Красненської сільської ради Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня отримання його повного тексту.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований згідно реєстрації: АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 .

Відповідач: Біляївська територіальна громада Лозівського району Харківської області, 64141, с-ще Біляївка Лозівського району Харківської області, вул. Соборна, б.1.

Третя особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька без реєстрації: АДРЕСА_2 , і.н. не відомий.

Повний текст рішення виготовлено 24.01.2022 року.

Суддя:С. В. Библів