Справа № 188/1315/21
Провадження № 2/188/137/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

справа №188/1315/21

позивач : ОСОБА_1

відповідач: виконавчий комітет Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області

про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_2 .

На час відкриття спадщини ОСОБА_2 належали на праві приватної власності : житловий будинок АДРЕСА_1 , і земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва на території Миколаївської сільської ради за межами населеного пункту.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт згідно до якого заповів на користь ОСОБА_1 усе належне йому майно, права й обов`язки. Такий заповіт було посвідчено 01.03.2017 року секретарем Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за реєстровим номером 22.

17.09.2020 року приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом згідно якого за позивачем, ОСОБА_1 було визнано право власності на зазначені земельні ділянки.

Щодо житлового будинку, що входить до об`єкту спадщини, 17.09.2020 року приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність у позивача правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

Відмова нотаріуса є правомірною та відповідає вимогам чинного законодавства, у позивача дійсно відсутні правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна.

Позивач просить суд визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок, що належав його померлому батьку.

Позивача подав до суду заяву про розгляд позову у його відсутність, просить позов задовольнити, судові витрати не стягувати з відповідача.

Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечили.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03 січня 2020 року виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 04.

Копією заповіту від 01.03.2017 року, зареєстрованому в реєстрі за №22 підтверджується, що померлий, ОСОБА_2 заповідав все своє майно, майнові права та обов`язки позивачу.

Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.09.2020 року, Витягом з Державного земельного кадастру №ВН-018 підтверджується, позивач отримав в спадщину частину спадщини, земельну ділянку призначену для особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: :06:001:1670, яка належала померлому ОСОБА_2 .

Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №5967349, №61714805, підтверджується статус спадкодавця і те, що позивач є спадкоємцем майна, прав і обов`язків померлого ОСОБА_2 .

Заборона відчуження та податкова заборона на спадкове майно відсутні.

Відповідно до технічного паспорту, виданого КП Павлоградське МБТІ за 2013 рік житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , складається з наступних будівель та споруд :

будинок-«А» 1986 року забудови, площею -91,6 кв.м.;

-сіни-«а»,1986 року забудови, площею -33,4кв.м.;

-тамбур-«а1»,1987 року забудови, площею -4,0 кв.м.;

-сарай-«Б», 1988 року забудови, площею -39,8кв.м.;

-сарай-«В», 1988 року забудови, площею -25,6 кв.м.;

-убиральня-«Г», 1986 року забудови, площею -1,1кв.м.;

- огорожа-«1-4»; -сарай-«Д», 1988 року забудови, площею -86,6 кв.м.;

-сарай-«Е», 1955 року забудови, площею - 57,4 кв.м.;

- сарай -«Ж», 1987 року забудови, площею - 12,5 кв.м.;

- погріб - «пдВ», 1988 року забудови, площею - 30,5кв.м.

Висновком про оцінку майна за 2021 рік підтверджується вартість спадкового домоволодіння, яка складає 64128 грн.

Матеріалами справи та листом нотаріуса №230/02-31 від 14.12.2021року підтверджується правомірність вимог позивача.

Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09.2020 року винесеної приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. підтверджується, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї підстави, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Відповідно до ч. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав: та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що/ не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, позивач спадщину прийняв.

Відповідно до вивчених доказів, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до діючого законодавства позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, земельну ділянку успадкувала, а у спадщині у вигляді житлового будинку нотаріусом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на даний житловий будинок.

Судом встановлено після смерті ОСОБА_2 , позивач отримав свідоцтво про право власності на спадкування за заповітом на частину майна померлого, є належним спадкоємцем, тож має право на спадкування за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже в сукупності всі вищенаведені належні, допустимі, письмові докази підтверджують належність житлового будинку із господарчими спорудами за адресою: буд. АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та що після його смерті такий житловий будинок із господарчими спорудами належним чином було успадковано позивачем, що дає в свою чергу право позивачу на визнання за ним права власності на таке майно.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Відповідно до Правового висновку викладеному у Постанові КЦС ВС від 03.06.2020 у справі № 160/224/18, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Від спадщини у вигляді житлового будинку позивач не відмовлявся, прийняв її та звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, проте через відсутність правовстановлюючого документу не міг оформити вказане спадкове майно у виді домоволодіння на своє ім`я та розпоряджатися ним на правах власника.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази позивача, надані ним на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання судових витрат, суд бере до уваги, що позивач просить залишити їх за ним і не стягувати судові витрати з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1241, 1268, 1270, 1272-1274 ЦК України , ст.ст. 4, 10, 12, 141, 258, 264- 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 рнокпп НОМЕР_2 право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок, що складається з наступних будівель та споруд :

будинок-«А» 1986 року забудови, площею -91,6 кв.м.;

-сіни-«а»,1986 року забудови, площею -33,4кв.м.;

-тамбур-«а1»,1987 року забудови, площею -4,0 кв.м.;

-сарай-«Б», 1988 року забудови, площею -39,8кв.м.;

-сарай-«В», 1988 року забудови, площею -25,6 кв.м.;

-убиральня-«Г», 1986 року забудови, площею -1,1кв.м.;

- огорожа-«1-4»; -сарай-«Д», 1988 року забудови, площею -86,6 кв.м.;

-сарай-«Е», 1955 року забудови, площею - 57,4 кв.м.;

- сарай -«Ж», 1987 року забудови, площею - 12,5 кв.м.;

- погріб - «пдВ», 1988 року забудови, площею - 30,5кв.м.

в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна