ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/655/22 Справа № 186/432/19 Суддя у 1-й інстанції - Кривошея С. С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.,

за участю секретаря Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , головний державний виконавець Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) на дії державного виконавця, в порядку статті 447 ЦПК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), у якій просив суд:

- визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Юлії Кайдаш про закінчення виконавчого провадження від 06 травня 2021 року;

- зобов`язати головного державного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) арештувати майно боржника ОСОБА_2 згідно ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року у вигляді квартири АДРЕСА_1 , пенсії ОСОБА_2 , щомісячних страхових виплат ОСОБА_2 в межах суми 542 510 грн. з урахуванням вартості 1/2 частки автомийки за адресою: АДРЕСА_2 .

Скарга обґрунтована тим, що 16 березня 2021 року Першотравенський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) отримав для виконання ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року про арешт майна боржника ОСОБА_2 в межах 542 510 гривень. 26 березня 2021 року було відкрито виконавче провадження. Листом за вих.№3891 від 16 квітня 2021 року Першотравенський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) повідомив його про постанову про арешт 1/2 частки автомийки, розташованої по АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , все належне останньому на праві приватної власності рухоме й нерухоме майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 та знаходяться у нього або на його банківських рахунках, в межах суми позову 542 510 гривень. 06 травня 2021 року головним державним виконавцем Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) Кайдаш Ю. було закінчено виконавче провадження про арешт майна боржника в зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. В той же час, фактичного повного арешту майна боржника на суму 542 510 гривень не відбулося: 1/2 частка вищевказаної автомийки не коштує 542 510 гривень, квартира АДРЕСА_1 арештована не була, інше майно ОСОБА_2 арештовано не було, тоді як боржник щомісячно отримує пенсію в розмірі більш ніж 12 000 гривень від ПФУ, які не були арештовані та отримує більш ніж 8 000 гривень щомісячно від ФССУ в Дніпропетровській області, які також не були арештовані.

Зазначені обставини стали підставою для звернення боржника зі скаргою до суду.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 серпня 2021 року в задоволенні вимог зазначеної скарги відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову із задоволенням вимог скарги, посилаючись на те, що дане судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки при ухваленні судового рішення судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані обставини, досліджено докази та надано їм належну правову оцінку, а висновки суду щодо знаходження квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , в іпотеці, що само по собі є обтяженням, є безпідставним, оскільки ОСОБА_2 давно вже сплатив кредит, який був забезпечений заставною квартирою та строк обтяження було встановлено до 05 листопада 2012 року з розміром основного зобов`язання 69000 грн., при цьому заставна не укладалась, іншої інформації про обтяження квартири немає, що виконавцем не перевірено та арешт на квартиру не накладений, як і не накладений він на грошові кошти, які ОСОБА_2 отримує у вигляді пенсії та щомісячних страхових платежів, а арешт на 1/2 частини автомийки не забезпечить виконання судового рішення, оскільки в матеріалах виконавчого провадження не міститься відомостей щодо вартості цієї автомийки, щоб була співмірною з 542 510 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 квітня 2019 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області №186/432/19 постановлено ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено частково. Накладено арешт на: - 1/2 частку автомийки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючому по АДРЕСА_3 ; - все належне ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючому по АДРЕСА_3 , на праві приватної власності рухоме і нерухоме майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючому по АДРЕСА_3 і знаходяться у нього або на його банківських рахунках, в межах суми позову 542 510,00 гривень.

У задоволенні вимог заяви в частині накладення арешту на 50% пенсійних виплат ОСОБА_2 відділенням Пенсійного фонду України у м.Першотравенську Дніпропетровської області; 50% грошових виплат ОСОБА_2 Першотравенським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області, - відмовлено. Даний факт підтверджується копією ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року, долученою Першотравенським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) до заперечень на скаргу.

16 березня 2021 року за вих. №1955 Першотравенським міським судом Дніпропетровської області направлено вказану ухвалу суду до Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) для її примусового виконання.

26 березня 2021 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64969233. Копії вказаної постанови 26 березня 2021 року за вих. №3148 направлені сторонам виконавчого провадження для відома.

На запит державного виконавця відносно відкритих за боржником рахунків, наявна відповідь з бази АСВП, що за ОСОБА_2 зареєстровані рахунки в АТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Копією постанови головного державного виконавця від 26 березня 2021 року підтверджується, що нею винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2 , копії яких, за вих. №3154, з накладеним електронним підписом, направлено для виконання банкам-учасникам обміну, а саме: АТ КБ «ПриватБанк», АТ "Універсал Банк", АТ "ОКСІ банк", АТ "ТАСкомбанк", ПАТ АКБ «Індустріалбанк», ПАТ "Банк Восток", АТ «ПроКредит Банк».

Згідно відомостей, наданих в електронній формі на запит державної виконавчої служби, АТ КБ «ПриватБанком» накладено арешт, але на рахунку недостатньо коштів для виконання постанови, інші банки-учасники обміну не мають змоги виконати постанову про арешт коштів боржника у зв`язку з тим, що відсутні рахунки та клієнт.

26 березня 2021 року, головним державним виконавцем винесено та відправлено до Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" постанову про арешт коштів боржника за вих. №3157.

Копією постанови головного державного виконавця від 26 березня 2021 року підтверджується, що нею накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 : 1/2 частку автомийки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 ; все належне ОСОБА_2 на праві приватної власності рухоме і нерухоме майно.

Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №250050710 від 26 березня 2021 року підтверджується, що головним державним виконавцем 26 березня 2021 року накладено арешт на 1/2 частку зазначеної автомийки, обтяження зареєстроване під номером 41192915.

Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №250053790 від 26 березня 2021 року підтверджується, що головним державним виконавцем 26 березня 2021 року накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , обтяження зареєстроване під номером 41193318.

Копією витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №71628633 від 26 березня 2021 року підтверджується, що головним державним виконавцем 26 березня 2021 року накладено арешт на все рухоме майно боржника ОСОБА_2 , обтяження зареєстроване під номером 28696935.

Копією повідомлення АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 21 квітня 2021 року за вих. № 81-15-8/63329-БТ підтверджується, що постанова про арешт коштів боржника прийнята до виконання, арешт накладено на кошти в межах суми 542 510,00 гривень, але залишок коштів на рахунку відсутній для виконання даної постанови.

Копією повідомлення АТ КБ "ПриватБанк" від 23 червня 2021 року за вих.№20.1.0.0.0/7-210528/7930 на адресу ОСОБА_2 підтверджується, що 06 липня 2016 року банк отримав від Першотравенського МВ ДВС постанову про арешт коштів боржника від 01 липня 2016 року ВП №51499154. 26 березня 2021 року банк отримав від Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) постанову про арешт коштів боржника від 26 березня 2021 року ВП №64969233, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення в розмірі 542 510 гривень. Отримавши вказану постанову, банк прийняв її до виконання та наклав арешт.

06 травня 2021 року головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №64969233 в зв`язку з повним, фактичним виконанням ухвали суду про забезпечення позову.

Копією листа Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) без вих. № та дати підтверджується, що останнім було повідомлено суд про повне, фактичне виконання ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року №186/432/19.

Що стосується розгляд вимог скарги судом першої інатнції про поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця, суд вірно дійшов висновку про регулювання спірних правовідносин наступними нормами права, з чим і погоджується колегія суддів.

Відповідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Таким чином, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду № 9901/313/20 від 24 лютого 2021 року.

Відповідно ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: п.9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду 17 квітня 2019 року у справі № 342/158/17.

В обґрунтування даної вимоги заявник посилається на те, що фактичного повного арешту майна боржника на суму 542 510 гривень не відбулося: 1/2 частка вищевказаної автомийки не коштує 542 510 гривень, квартира АДРЕСА_1 , арештована не була, інше майно ОСОБА_2 арештоване не було. В той же час, боржник щомісячно отримує пенсію в розмірі більш ніж 12 000 гривень від ПФУ, які не були арештовані та отримує більш ніж 8 000 гривень щомісячно від ФССУ в Дніпропетровській області, які не були арештовані.

На підтвердження даних посилань заявником додано копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №254970931 від 29 квітня 2021 року, з інформації якої підтверджується, що Першотравенським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) внесено дані в даний реєстр про арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_2 на підставі постанови про арешт майна боржника №64969233 від 26 березня 2021 року, ухваленої на виконання ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/432/19 про забезпечення позову. В даній інформації, в розділі "Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна" міститься запис про заборону нерухомого майна, як тип обтяження, №5980870 від 06 листопада 2007 року, вчинений Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою з підстави: договір іпотеки №1396 від 06 листопада 2007 року, об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , іпотекодержатель: ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", тобто по вказаному об`єкту нерухомості вже внесені відомості про заборону відчуження.

Метою забезпечувального зобов`язання, такого як застава (іпотека), є набуття кредитором (заставодержателем) переважного перед іншими кредиторами боржника (заставодавця) права задоволення своїх вимог за рахунок переданого в забезпечення зобов`язання майна боржника (предмета застави (іпотеки), що прямо випливає зі змісту ст.1 закону «Про заставу», ст.ст.1, 3 закону «Про іпотеку». Особливістю таких правовідносин є те, що заставодавець хоч і залишається власником переданого в заставу майна, проте на період забезпечення позбавлений правомочності розпорядження цим майном, а заставодержатель у свою чергу у випадку порушення боржником забезпеченого зобов`язання має право в будь-який момент переважно перед іншими кредиторами такого боржника задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на заставлене майно. У зв`язку із цим заставодержатель має власний пріоритетний майновий інтерес до отриманого в заставу майна боржника, який може бути реалізований ним у будь-який момент у разі порушення забезпеченого зобов`язання.

Заставодержатель має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна в установленому законом порядку.

Винесена з метою забезпечення позову ухвала суду про накладення арешту на заставлене майно боржника очевидно та безпосередньо впливає на майновий інтерес заставодержателя цього майна, який у такому випадку позбавляється можливості реалізувати набуте за договорами застави та іпотеки пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна в установленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду №903/825/18 від 27 лютого 2019 року.

Крім того, доказами, долученими до матеріалів справи сторонами та описаними вище, підтверджується, що ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/432/19 від 04 квітня 2019 року державною виконавчою службою виконано в повному обсязі: накладено арешт на 1/2 частку автомийки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , все належне ОСОБА_2 на праві приватної власності рухоме і нерухоме майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , і знаходяться у нього або на його банківських рахунках, в межах суми позову 542 510,00 гривень.

Посилання заявника на те, що боржник щомісячно отримує пенсію та страхове відшкодування, які не були арештовані, тому є підстави для визнання дій державного виконавця при ухваленні постанови про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з фактичним виконанням - протиправними, є необґрунтованими, оскільки вищезазначеною ухвалою суду від 04 квітня 2019 року в задоволенні вимог заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на 50% пенсійних виплат ОСОБА_2 відділенням Пенсійного фонду України у м.Першотравенську Дніпропетровської області; 50% грошових виплат ОСОБА_2 Першотравенським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області, було відмовлено. В зв`язку з чим, вимоги скарги про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про закінчення виконавчого провадження від 06 травня 2021 року, є такими, що не підлягають задоволенню.

Розглядаючи вимоги скарги в частині зобов`язання головного державного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) арештувати майно боржника ОСОБА_2 згідно ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року у вигляді квартири АДРЕСА_1 , пенсії ОСОБА_2 , його щомісячних страхових виплат в межах 542 510 гривень, з урахуванням вартості 1/2 частки автомийки, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, отже,в задоволенні акиїх вимог заявнику суду відмовлено.

Коллегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було досліджено всі докази у справі, всебічно та об`єктивно розглянуті всі вимоги ОСОБА_1 , а доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування обставин та невзяття до уваги доказів відсутності наявного фактичного повного арешту майна ОСОБА_2 , факту відсутності забезпечення іпотекою кредитних відносин боржника, внаслідок чого квартира ОСОБА_2 підлягала б накладенню арешту на неї в забезпечення цього позову за ухвалою суду, а також непокриття арештованої частки автомийки, яка на думку заявника, суми позову в розмірі 5472 510 грн., колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і при розгляді його апеляційної справи доказів зворотнього не надав та не спростував наданих державним виконавцем доказів, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлена скарга на дії державного виконавця задоволенню не підлягає.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності судового рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для його скасування, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування чи зміни не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О.Макаров