Справа№573/614/21
Провадження №2/592/3/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми в складі: головуючого-судді Катрич О.М., при секретарі-Дядечко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Коваль Наталія Миколаївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є його братом-близнюком та вони проживали разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті та вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Перед смертю він хворів загальними захворюваннями та враховуючи вік 72 роки, він потребував сторонньої допомоги, як по хазяйству так і фізичної допомоги. У нього є донька ОСОБА_2 , яка приблизно 15 років назад виїхала на постійне місце проживання до Польщі. Дружини на момент смерті у нього не було, а тому він був єдиним родичем, який йому допомагав.

Ще за своє життя брат неодноразово пропонував подарувати позивачу належну квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , але дана угода постійно відкладалася. Приблизно після спливу двох місяців після його смерті, до м. Суми, приїхала його донька-відповідачка та повідомила йому , що вона написала заяву про прийняття спадщини після померлого батька і що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Враховуючи, той факт, що він є спадкоємцем по закону другої черги, і має право на спадкування тільки в разі відсутності спадкоємців першої черги, заяви про прийняття спадщини він не писав. Відповідач по справі запевнила його, що вона оформить спадщину його брата та враховуючи, той факт, що він тривалий час опікувався за ним та поховав за власний рахунок, вона після оформлення спадкових прав продасть квартиру та розділить виручені кошти порівну між ними. Але, коли пройшло півроку після смерті брата, вона відмовилася від своїх обіцянок , та взагалі перестала з ним спілкуватися.

10 березня 2020 року він прийшов до приватного нотаріуса Коваль Наталії Миколаївни та поцікавився, щодо оформлення спадщини після його брата, його донькою. Нотаріус йому повідомила, що спадщина поки що не оформлена і що в реєстрі заповітів наявний заповіт його брата, згідно якого він після своєї смерті заповідає йому квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Але, як повідомила надалі нотаріус, вважаючи, що він не був зареєстрований зі спадкодавцем на день смерті і не написав заяви про вступ у спадкові права на протязі шестимісячного терміну, який закінчився 02 березня 2021 року, він не може претендувати на спадкування, звернувшись 10 березня 2021 року.

Вважає, що пропустив незначний термін, і про наявність заповіту він не знав, донька померлого після написання заяви у нотаріуса йому також не повідомила про йото наявність. До того ж і нотаріус не повідомила його про наявність права на спадкування по заповіту, хоча мала змогу йому повідомити, дізнавшись у доньки померлого коло потенційних спадкоємців та їх адресу, або розмістивши відповідну об`яву в засоби масової інформації.

Також вважає, що поважними строками пропуску строку на прийняття спадщини є той факт, що після смерті брата, втрата якого для нього була дуже психологічною травмою, померла і його дружина. Після смерті якої він залишився єдиним чоловіком, який опікувався її сином ОСОБА_5 , якому було 10 років, і який не є його рідним сином. Після смерті дружини він займався питаннями оформлення опікунства.

Також в період шестимісячного терміну та до теперішнього часу в Україні діють карантинні обмеження, які також стосуються обмеженої праці нотаріусів. Враховуючі, що епідемія хвороби (COVID-19) найбільш вражає тяжкими наслідками людей похилого віку, якою я також є в силу свого 72 річного віку, йому було дуже лячно виходити з дому під страхом зараження хворобою та майбутнього його прийомного сина.

Тому просить суд: визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , два місяці, після набрання рішенням суду законної сили

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявлену вимогу підтримав, але надав дещо інші пояснення по фактичним обставинам справи, які значно різняться вищевикладеного у позові, та пояснив, що брат проживав на час смерті у с. Коршачина, Білопільського району із співмешканкою ОСОБА_6 , а не з ним. Також вказав, що приходив до нотаріуса через два дня, як закінчився 6-місячний строк, але це не було у березні 2020 року. Більш того пояснив, що про заповіт знав ще у день його складання, тобто 10.10.2019 року, так як разом із братом ходив до нотаріуса Лермонтової Н.М., який вона і посвідчила. Зазначає, що просто йому ніхто не сказав, що потрібно звертатися до нотаріуса протягом 6 місяців з дня смерті особи, а не після 6 місяців. Він консультувався, але йому говорили приходити після 6 місяців з дня смерті брата, він в цих справах не є обізнаним.

Представник позивача - адвокат Шудренко Т.О. вимоги підтримали, просила позов задовольнити, додавши, що приватний нотаріус Коваль Н.М. не повідомила позивача у належний спосіб про наявність заповіту, і взагалі він попустив строк подачі заяви лише на декілька днів, що є незначним.

29.06.2021 року представник відповідачки-адвокат Вакула В.М. надав відзив, в якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що позивач був обізнаний про укладення заповіту з моменту його посвідчення 10.10.2019 року . Оригінал заповіту був у нього разом з договором купівлі-продажу квартири від 10.10.2019 року за адресою АДРЕСА_1 . Після смерті свого брата ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , позивач був присутній на похоронах, тобто був обізнаний про його смерть. На протязі піврічного терміну заяви про прийняття спадщини, а ні по закону, а ні по заповіту він не писав. Відповідачка навпаки 26.11.2020 року у приватного нотаріуса Коваль Н.М. написала заяву про прийняття спадщини після померлого батька, де і була відкрита спадкова справа. Після написання заяви про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи відповідачка повідомила позивача, де заведена спадкова справа. Зі слів нотаріуса та свідків, позивач на протязі піврічного терміну приїжджав до нотаріуса з метою довідатись про обставини прийняття спадщини. Нотаріус Коваль Н.М. роз`яснювала йому, що спадщину за заповітом треба прийняти шляхом написання заяви про прийняття спадщини, але він не скористався своїм правом на прийняття спадщини. Спадкодавець перед смертю, а саме з 2015 року, проживав в с. Коршачина, Білопільського району, Сумської області, разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , та поруч проживали сусіди ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які розповідали відповідачці, що до смерті та після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , позивач неодноразово повідомляв про наявність складеного на його користь заповіту та що доньці померлого нічого не дістанеться. Обставини викладені у позовній заяві, а саме те що позивач на протязі шестимісячного строку для прийняття спадщини брата, поховав дружину та займався встановленням опіки над прийомним сином не можуть бути поважними та не передбачені законодавством як поважні. Позивач був обізнаний про наявність заповіту, мав фізичну змогу для написання заяви про прийняття спадщини, отримував консультації, щодо правил прийняття спадщини, не має жодних поважних причин для поновлення строків для продовження прийняття спадщини, тому позов не підлягає задоволенню. (а.с.67-68)

Представник відповідачки-адвокат Черненко Д.О. в суді підтримав викладене у відзиві і вважає, що ніяких поважних причин для пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у позивача немає, про заповіт позивач знав ще при житті брата, свідки підтвердили, що брат погано за ним доглядав і постійно проживав у с. Коршачина, Білопільського району зі співмешканкою, де і помер. Донька є спадкоємцем першої черги, вчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, при тому, що багато років постійно проживає у республіці Польща.

Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Коваль Н.М. у судовому засіданні підтвердила викладені представником відповідачки у відзиві обставини з приводу того що, 26.11.2020 року за заявою ОСОБА_2 була відкрита спадкова справа після померлого ОСОБА_3 , який є її батьком. В ході проведення нотаріальних дій виявилося, що померлий при житті склав заповіт на рідного брата ОСОБА_1 , про що вона повідомила заявницю. В її присутності ОСОБА_2 зателефонувала дядькові та повідомила про це, вони скандалили, вона йому сказала, що пише заяву і щоб він писав, якщо хоче. Також заявниця пояснила, що дядько не впускає її в квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка належала її батьку. Після цього, нотаріус взяла телефону трубку та особисто розмовляла з ОСОБА_1 , який не говорив, що це не він, вона йому роз`яснила, що протягом 6 місяців дня смерті брата, якщо хоче прийняти спадщину, повинен прийти до неї і написати відповідну заяву, на що останній повідомив, що і так спадщину прийняв, бо разом з ним проживав на день смерті . 02.04.2021 року, у п`ятницю, сплив строк для прийняття спадщини. У понеділок, 05.04.2021 року, до неї прийшов ОСОБА_1 і сказав, що хоче написати заву, вона йому усно повідомила, що він пропустив строк звернення до нотаріуса з такою заявою і свідоцтво вона не видасть. Вказує, що 10 березня 2020 року позивач до неї не приходив, листом про заповіт вона його дійсно не повідомляла, бо ні він, ні племінниця не повідомили нотаріусу його адресу проживання, більш того вважала за достатнє, що особа, яка з нею розмовляла підтвердила про обізнаність заповіту і вона все детально роз`яснила про строк звернення з заявою про прийняття спадщини. У вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду .

Свідок ОСОБА_8 в суді показала, що декілька років ОСОБА_3 проживав у неї у будинку АДРЕСА_2 , в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 і помер, бо тяжко хворів. Знає, що у м. Суми у ОСОБА_3 була квартира і там він з братом робили ремонт. Коли ОСОБА_3 жив у селі, то брат інколи приїжджав до нього і привозив продукти. Після того як помер ОСОБА_3 , вона подзвонила ОСОБА_1 і вони займалися похоронами. Донька ОСОБА_2 присутня не була.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що має дружні відносини із позивачем і його померлий брат ОСОБА_3 був членом його родини, брат його доглядав, витрачав кошти на його лікування. Зі слів позивача знає, що відповідачка йому обіцяла мирним шляхом поділити майно після смерті ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_18 надала суду показання з приводу того, що проживає у с. Коршачина, Білопільського району, Сумської області. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є її рідними дядьками. Так, ОСОБА_3 проживав у селі і на час своєї смерті разом із ОСОБА_8 напроти її будинку, у неї з дядьком були гарні відносини і вони один одному помагали. Вказує, що дядько був постійно голодний і не доглянутий, хворів. Дядько ОСОБА_1 до брата приїжджав і привозив продукти, але брав кошти за бензин. Донька ОСОБА_2 до батька не приїжджала, бо живе у Польщі, а приблизно у 2016-2017 р.р. він у неї там гостив рік. Стан здоров`я у ОСОБА_3 був дуже поганий, сусіди йому викликали швидку допомогу, телефонували д. ОСОБА_1, але той ніяк на це не відреагував. Через 1-1.5 тижня ОСОБА_3 помер. ОСОБА_8 до неї прийшла і про це повідомила вранці. Потім зателефонували д. ОСОБА_1, він приїхав і ОСОБА_6 з ним займалася похоронами. На дев`ять днів, у жовтні 2020 року приїхала ОСОБА_2 -донька д. Петра і захотіла зустрітися із д. Костею, але він не хотів цієї зустрічі, однак зустрілися вони на автовокзалі у м. Суми у присутності свідка і велася мова про допомогу на поховання, а також він показував якийсь документ і говорив, шо квартира дісталася йому у спадок . Потім вона разом із ОСОБА_2 двічі ходили до нотаріуса Коваль Н.М. , де остання написала заяву. Чи розмовляла ОСОБА_2 із дядьком по телефону під час відвідування нотаріуса вона не пам`ятає, можливо це було у її відсутність.

Свідок ОСОБА_9 в суді показала, що близько 4-х років постійно мешкає у с. Коршачина, Білопільського району, Сумської області. Знає добре ОСОБА_3 , який помирав голодною смертю, хоча і проживав із ОСОБА_8 , але вона поїдала всі продукти, які, в тому числі, привозив і брат ОСОБА_1 , не доглядала за ним, а він був тяжко хворий. Вони сусідами давали йому їжу, вона особисто дзвонила брату і говорила, що його брат дуже слабий, голодний, потрібно шось робити, оформляти його у лікарню і покупати ліки, на що останній говорив, що в нього також тяжко хворіє дружина . Сусідами збирали підписи, щоб ОСОБА_3 оформити у будинок людей похилого віку. Доньку ОСОБА_2 батько любив, а ОСОБА_1 був для нього авторитетом .

Суд, заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). За життя, з 11.10.2019 року він був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , яка йому також належала на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2019 року (а.с.7, 13-14)

Позивач ОСОБА_1 є рідним братом-близнюком ОСОБА_3 (а.с. 8-9) ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 (а.с.4) Згідно копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 13.10.2012 року уклав шлюб з ОСОБА_22 , у якої була дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 19) ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_24 померла від тяжкої хвороби. (а.с. 20-22) Рішенням виконавчого комітету СМР від 29.01.2021 року № 11, ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає в сім`ї опікуна . (а.с.24)

Відповідачка ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 і є його спадкоємицею першої черги за законом у відповідності до ст.1261 ЦК України. (а.с. 45)

За час свого життя, а саме 10.10.2019 року ОСОБА_3 склав заповіт на користь рідного брата ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М., за яким квартиру за адресою АДРЕСА_1 заповідав брату. (а.с. 11,12).

Як убачається із копії спадкової справи після померлого ОСОБА_3 , до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Коваль Н.М. 26.11.2020 року із заявою про прийняття спадщини після померлого батька звернулася ОСОБА_2 . Більше ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця, в тому числі, і позивач ОСОБА_1 , до нотаріуса не зверталися . (а.с. 43-55)

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

У даному конкретному випадку, строк у шість місяців починається з часу відкриття спадщини- 02.10.2020 року і закінчується 02.04.2021 року. Тому у позові неправильно було позивачем обраховано строк закінчення для прийняття спадщини, вказавши дату 02.03.2021 року. Також виключається приход позивача до нотаріуса Коваль Н.М. 10.03.2020 року, так як на цей період часу ОСОБА_3 ще був живий.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав про те, що встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України строк для звернення із заявою про прийняття спадщини ним було пропущено з поважних причин, оскільки він не знав про заповіт, однак у судовому засіданні підтвердив, що знав про складання заповіту на його ім`я, так як 10.10.2019 року разом із братом ходив до нотаріуса Лермонтової Н.М. для його складання і посвідчення, вважав цю квартиру своєю, так як багато витратив коштів на її ремонт. Вказував, що він є людиною похилого віку, юридично необізнаним, проживав разом із братом на час його смерті за однією адресою АДРЕСА_1 , надавши Акт від 08.10.2020 року, затв. головою правління ОСББ (а.с.5), однак цей доказ суд не може прийняти до уваги як належний у розумінні ст. 77 України, так як він спростовується поясненнями і самого позивача, наданих ним у судовому засіданні, який пояснив, що брат помер у с. Коршачина, Білопільського району, Сумської області, так і показаннями допитаних свідків-мешканців цього села. Також позивач зазначав, що після смерті брата, померла і його дружина ОСОБА_26 , після чого він вирішував питання опіки над її малолітнім сином. Однак слід зазначити, що дружина померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , а опіка над хлопчиком була встановлена 29.01.2021 року, тобто після січня 2021 року по 02 квітня 2021 року було два місяці для звернення із заявою до нотаріальної контори, тим паче позивачу усно було роз`яснено приватним нотаріусом Коваль Н.М. про 6-місячний строк для написання заяви з дня смерті особи, поясненням якої не довіряти підстав немає, вони узгоджуються з іншими встановленими фактичними обставинами.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведені ОСОБА_1 причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Суд вважає, що спадкоємець має право подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування. ОСОБА_1 не був позбавлений можливості подати засобами поштового зв`язку до нотаріальної контори письмову заяву про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його брата ОСОБА_3 протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, або звернутися за правовою допомогою до адвоката як до фахівця в галузі права. За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , тому у позові слід відмовити .

Керуючись ст.ст. 13, 76, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Катрич

Повне рішення складено 24.01.2022 року