Справа №613/53/22 Провадження № 2-з/613/3/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року м. Богодухів

Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Уварова Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову до відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника адвоката Присенко О.О. звернулись до суду із заявою про забезпечення позову про відшкодування шкоди, завданої ДТП, поданою до відкриття провадження у справі, в якій просять суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 245265.08 грн., які належать ОСОБА_3 , підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В обґрунтування заяви вказують, що мають намір звернутись до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Предметом спору по даній справі є стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 20265.08 грн. на користь власника транспортного засобу ОСОБА_1 , в розмірі 75000.00 грн. на користь ОСОБА_4 , на загальну суму 95 265,08 грн., а також моральної шкоди в розмірі 50000.00 грн. на користь ОСОБА_1 , моральної шкоди в розмірі 100000.00 грн. на користь ОСОБА_4 , яку було завдано в результаті дорожньо-транспорної пригоди, яка сталась з вини відповідача, яка полягає у вчиненні Відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, що стало причиною ДТП і заподіяння заявникам матеріальної та моральної шкоди, визнано постановою Голосіївського районного суду у м. Києві у справі №752/4372/21 від 03 червня 2021 року.

Зазначають, що метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Отже позивачі вважають, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що майно відповідача буде відчужене, а позивачі не зможуть захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження без нових звернень до суду.

До того ж зазначають, що мають підстави вважати, що відповідачем буде вжито дій щодо затягування процесу та вирішення спору в судовому порядку, оскільки така поведінка відповідача спостерігалась під час адміністративного процесу по справі №752/4372/21, в якій відповідача визнано винним, але звільнено від відповідальності у формі штрафу у зв`язку зі спливом строку накладення стягнення.

Застосування зустрічного забезпечення вважали недоцільним.

Суддя, розглянувши заяву про забезпечення позову з доданими документами, приходить до такого.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені в статті 149 ЦПК України, згідно з приписами якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести співмірність обраного засобу забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачу. Вирішуючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, суд має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями ч.1 ст.151ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Тобто законодавством передбачений обов`язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову, у тому числі на яке саме майно позивач просить накласти арешт, його вартість, де це майно знаходиться, на яких рахунках та в яких банківських установах перебувають грошові кошти відповідача.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77Закону України"Пробанки ібанківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Заявник просить суд накласти арешт на грошові кошти які належать ОСОБА_3 , однак не зазначає інформації про наявність у останнього банківських рахунків, їх вид та призначення, місце розміщення, не зазначає в заяві про шкоду, заподіяну здоров`ю, що позбавляє суд можливості перевірити відповідність виду забезпечення, про який просять позивачі, позовним вимогам, та його співмірність. Отже суд приходить до висновку, що накладення арешту на рахунки відповідача, навіть в межах суми позову, може мати наслідком порушення вимог ч.4 ст.150 ЦПК України. Доказів наявності у відповідача готівкових грошових коштів суду також не надано.

Також суд звертає увагу, що до заяви про забезпечення позову приєднані копії матеріалів справи № 752/4372/21, однак процесуальне рішення про визнання ОСОБА_3 винним у порушенні ПДР, що призвело до настання ДТП, внаслідок якої позивачам було заподіяно матеріальну і моральну шкоду, суду не надано. Отже заявниками не доведено, що існують підстави для накладення арешту саме на майно ОСОБА_3 .

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, однак, враховуючи, що забезпечення позову можливо на будь-якій стадії розгляду справи, позивач не позбавлений можливості звернутись із заявою про забезпечення позову повторно.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353, 354 пп.15.5 п.15 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя