Справа № 367/4013/21
Провадження №2/367/2402/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

11 січня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Линника В.Я.,

за участі: секретаря Балинської О.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27.12.2017 р. стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.10.2017 р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі вищевказаного рішення суду 04.04. 2018 р. Ірпінським міським судом Київської області було видано виконавчий лист №367/6605/17. Ірпінським міським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції їм. Київ) було відкрито виконавче провадження ВП № 56198472 про стягнення з відповідача аліментів на утримання нашої спільної доньки. Незважаючи на відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 367/6605/17 відповідач і надалі злісно ухиляється від сплати аліментів на дитину і жодного платежу, з моменту відкриття виконавчого провадження, на утримання доньки не здійснив. Вказує, що із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП № 56198472 виконаного старшим державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гербовою К.В. вбачається заборгованість боржника зі сплати аліментів відповідно до виконавчого документа № 367/6605/17 нарахована згідно середньомісячної заробітної плати по Ірпінському регіону, та станом на 04.06 2019 р. становить 40 894,00 грн. Зазначає, що загальна сума пені за несплату відповідачем заборгованості по аліментах по виконавчому листі № 367/6605/17 від 04.04.2018 р. становить 412 077,15 грн. Таким чином, оскільки розмір пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини перевищує суму заборгованості, з урахуванням положень ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України нормами якої обмежено розмір пені, яка може бути стягнута за рішенням суду 100 % суми заборгованості, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 100 % суми заборгованості, тобто 40 894,00 грн. При цьому вказала, що заборгованість Відповідача утворилася не з виключних причин, з нього підлягає стягненню неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У зв`язку із цим просить стягнути з ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 40 894,00 грн.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про слухання справи у їх відсутність, позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в позовних вимогах, оскільки він не знав про те, що з нього стягуються аліменти на утримання доньки, а тому не міг умисно не виконувати рішення суду.

Вивчивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Згідно зі ст.196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.10).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №5698472, виданої старшим державним виконавцем Ірпінського міського відділу ДВС центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гербою К.В. вбачається, що у ОСОБА_1 під час примусового виконання виконавчого листа Ірпінського міського суду від 04.04.2018 №367/6605/17, станом на 04.06.2019 р. виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.10.2017 р. до досягнення дитиною повноліття, нарахованої згідно середньомісячної заробітної плати по Ірпінському регіону в розмірі 40 894,00 грн (а.с.11).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.1,2 ст.614 ЦК України).

Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч.1 ст.189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивачем не надано доказів, що відповідач знав про стягнення з нього аліментів та умисно ухилявся від такої сплати, через що виникла заборгованість. В той же час, відповідач заперечує що йому було відомо про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання його доньки.

За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не був повідомлений про стягнення з нього аліментів, а тому не міг спрямовано ухилятись від виконання рішення суду, а стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів, тобто за дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів, суд вважає, що у відповідача відсутня вина у виникненні заборгованості, а тому підстави стягувати із нього неустойку (пеню) відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні позову відмовляє.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.200бр «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, про стягнення аліментів», оскільки зазначенні в ньому підстави для звільнення від сплати пені застосовуються в разі коли боржник знав про стягнення з нього аліментів і не мав змоги їх сплатити через вказані обставини. В даному випадку суду не надано доказів того, що відповідач взагалі знав, що з нього стягуються аліменти.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, разом з цим, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір » позивачка звільнена від сплати судового збору, а на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають компенсуванню за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 187, 194, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 81, 259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Рішення в повному обсязі буде виготовлено до 17.01.2022 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили по закінченню строку на оскарження в разі ненадходження апеляційної скарги, а вразі її надходження з дня залишення рішення без змін судом апеляційної інстанції або з дня повернення/залишення без розгляду апеляційної скарги.

Суддя: В.Я. Линник