Справа № 939/1877/21
РІШЕННЯ

Іменем України

29 грудня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований, але з 15 грудня 2019 року не проживає її зять - відповідач ОСОБА_2 .

Оскільки відповідач у вказаному будинку не проживає, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає реалізації її (позивачки) прав на будинок, зокрема, збільшено плату за комунальні послуги, то просила визнати його (відповідача) таким, що втратив право користування цим будинком.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_6 позов підтримала та викладене підтвердила.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, відзив на позов суду не надав.

Треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка є власником будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований, але понад один рік не проживає її зять - відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи (а.с.13-18,30-31).

Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено зібраними по справі доказами, відповідач, який є зятем позивачки, понад один рік не проживає у належному останній будинку, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір у розмірі 908 грн.

Керуючись ст.150,163 ЖК України, ст. 317,383,391,405 ЦК України, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат по сплаті судового збору 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Повне рішення суду складено 18 січня 2022 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч