ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/177/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №710/1255/21 Категорія: на ухвалу Симоненко О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Василенко Л.І., Бородійчука В.Г.

За участю секретаря Любченко Т.В.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1

заінтересована особа - Шполянський РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Оболонського ВДВС у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

особа, яка подає апеляційну скаргу - представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Тютюнников М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Тютюнникова Максима Володимировича на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 08.11.2021 року, постановлену під головуванням судді Симоненко О.В. у залі № 1 Шполянського районного суду Черкаської області 08.11.2021 року о 16 год. 30 хв., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Оболонського ВДВС у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції,-

в с т а н о в и в :

16.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Оболонського ВДВС у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_1 вказує, що 12 серпня 2021 року адвокат Тютюнников М.В. у приміщенні Шполянського РВ ДВ центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) ознайомився з матеріалами зведеного виконавчого провадження № 65244610 щодо ОСОБА_1 та з матеріалами виконавчого провадження № 56339255 та № 56319522 щодо ОСОБА_2 . Внаслідок ознайомлення з вказаними матеріалами виникли підстави для подання цієї скарги у зв?язку порушенням державними виконавцями вимог закону, вважає скаржник.

В скарзі вказується, що з метою перевірки стану виконавчого провадження щодо третього боржника - ОСОБА_4 , оскільки вони стосуються одного і того самого рішення, останньою встановлено на мобільний телефон додаток «Дія», під час огляду матеріалів виконавчого провадження № 56408212 у цьому додатку було встановлено такі ж самі порушення, як і по двох інших боржниках.

Із досліджених виконавчих документів вбачається, що вказаний документ видав 02 квітня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області, в той час, як підписаний виконавчий документ не суддею апеляційної інстанції, а суддею Шполянського районного суду Черкаської області Красюк Г.П.

Скаржник посилається у скарзі, що на вказаних виконавчих документах, вказаний номер рішення № 710/828/14-ц (2/710/407/2014), але апеляційний суд скасував повністю вказане рішення, ухваливши нове рішення, при цьому, з номером справи № 710/193/14-ц (22-ц/793/313/15). У той же час, старший державний виконавець Шполянського РВ ДВС Тишкевич Б.В. та державний виконавець Оболонського РВ ДВС Гаркуша Є.Ю., перевіряючи виконавчі листи, не знайшли в цьому нічого нелогічного та незаконного, та відкрили виконавче провадження, з чим не погоджується скаржник ОСОБА_1

ОСОБА_1 вважає, що в даному випадку, державний виконавець повинен був протягом трьох робочих днів з дня пред?явлення виконавчого документа, повернути такий документ з підстав п.1 ч.1 ст.4 Закону, оскільки фактично відсутнє найменування органу, який видав виконавчий документ, п. 2 ч.1 ст.4, оскільки фактично відсутній номер рішення, згідно з яким видано документ.

Із виконавчих листів вбачається, що рішення набрало законної сили 13.05.2015 року, а строк пред?явлення листа до виконання вказаний до 13.05.2016 року, тобто строки вказані у відповідності до вимог чинного на той період закону. Незважаючи на вказане, державними виконавцями прийнято такі виконавчі листи до виконання у травні 2018 року, тобто зі спливом майже двох років, що скаржник ОСОБА_1 вважає порушенням.

29.12.2017 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу ПАТ « Дельта Банк» без руху, а в подальшому, 19.02.2018 року відмовив у відкритті провадження.

У скарзі вказується, що у виконавчому документі зазначена адреса місця проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Проте, державний виконавець вказує у виконавчих документах іншу адресу ОСОБА_1 : Черкаська обл., Шполянський район, с. Васильків, але така адреса не фігурувала у жодному документі.

Матеріали виконавчих проваджень інформації про те, що будь-кому з 3-х боржників було у встановленому порядку направлено матеріали виконавчого провадження з самого початку їх існування на сьогоднішній день не містять.

Постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС від 09.04.2021 року згідно ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 15.11.2018 року замінено стягувача у справі № 710/828/14-ц.

Постановою державного виконавця Шполянського РВ ДВС від 21.04.2021 року згідно ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 15.11.2018 року замінено стягувача у справі № 710/828/14-ц.

Проте, скаржник вважає, що заміна сторони у виконавчому провадженню по виконавчому документу № 710/828/14-ц (2/710/407/2014) - фізично неможлива, оскільки виконавчого документа № 710/828/14-ц (2/710/407/2014) взагалі не може існувати, так як рішення у даній справі скасовано рішенням Апеляційного суду Черкаської області № 710/193/14-ц (22-ц/793/313/15) від 13.05.2015 року, та прийнято нове рішення із викладенням нової резолютивної частини.

14.09.2021 року ОСОБА_1 подав заяву про доповнення скарги вимогами, посилаючись на те, що постанови про відкриття виконавчих проваджень № 56319772, № 56338854, № 56319522, № 56339255, № 56408212 є неправомірними, він просив зобов?язати начальника Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову старшого державного виконавця Тишкевич Богдани Віталіївни про арешт майна боржника від 08.05.2018 року по ВП № 56339255. Зобов?язати начальника Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову державного виконавця Сірмана Віталія Анатолійовича про арешт коштів боржника від 21.04.2021 року по ВП № 56339255. Зобов?язати начальника Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову старшого державного виконавця Тишкевич Богдани Віталіївни про арешт майна боржника від 08.05.2018 року по ВП № 56338854. Зобов?язати начальника Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову старшого державного виконавця Тишкевич Богдани Віталіївни про арешт коштів боржника від 05.07.2018 року по ВП № 56338854. Зобов?язати начальника Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову старшого державного виконавця Задніпряної Алли Анатоліївни про арешт коштів боржника від 21.04.2021 року по ВП № 56338854. Зобов?язати начальника Оболонського РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві скасувати постанову старшого державного виконавця Гаркуши Євгена Юрійовича про арешт майна боржника від 16.05.2018 року по ВП № 56408212. Зобов?язати начальника Оболонського РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві скасувати постанову старшого державного виконавця Стужука Павла Петровича про арешт коштів боржника від 10.03.2020 року по ВП № 56408212. Зобов?язати начальника Оболонського РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві скасувати постанову старшого державного виконавця Стужука Павла Петровича про арешт коштів боржника від 12.09.2020 року по ВП № 56408212. Зобов?язати начальника Оболонського РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві скасувати постанову старшого державного виконавця Стужука Павла Петровича про арешт коштів боржника від 01.11.2020 року по ВП № 56408212. Зобов?язати начальника Оболонського РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві скасувати постанову старшого державного виконавця Стужука Павла Петровича про арешт коштів боржника від 08.06.2021 року по ВП № 56408212.

У зв?язку з вище викладеним, ОСОБА_1 просить суд : визнати дії, бездіяльність та рішення Старшого державного виконавця Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - Тишкевич Богдани Віталіївни про винесення постанови про відкриття провадження від 05.05.2018 року по ВП № 56319772 - неправомірними.

Зобов?язати начальника Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову старшого державного виконавця Тишкевич Богдани Віталіївни про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2018 року по ВП № 56319772.

Визнати дії, бездіяльність та рішення Старшого державного виконавця Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - Тишкевич Богдани Віталіївни про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2018 року по ВП № 56338854 - неправомірними.

Зобов?язати начальника Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову старшого державного виконавця Тишкевич Богдани Віталіївни про відкриття виконавчого провадження 08.05.2018 року по ВП № 56338854.

Визнати дії, бездіяльність та рішення Старшого державного виконавця Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - Тишкевич Богдани Віталіївни про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2018 року по ВП № 56319522 - неправомірними. Зобов?язати начальника Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову старшого державного виконавця Тишкевич Богдани Віталіївни про відкриття виконавчого провадження 05.05.2018 року по ВП № 56319522.

Визнати дії, бездіяльність та рішення Старшого державного виконавця Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - Тишкевич Богдани Віталіївни про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 08.05.2018 року по ВП № 56339255 - неправомірними. Зобов?язати начальника Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову старшого державного виконавця Тишкевич Богдани Віталіївни про відкриття виконавчого провадження 08.05.2018 року по ВП № 56339255.

Визнати дії, бездіяльність та рішення державного виконавця Оболонського ВДВС у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Гаркуши Євгена Юрійовича про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2018 року по ВП № 56408212 - неправомірними. Зобов?язати начальника Оболонського ВДВС у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанову старшого державного виконавця - Гаркуши Євгена Юрійовича про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2018 року по ВП № 56408212.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 08.11.2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Оболонського ВДВС у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Тютюнников М.В. оскаржив ухвалу суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не було досліджено та враховано всіх обставин, які мають важливе значення для справи, та відповідно, рішення було ухвалено з порушенням норм процесуального права, а не з метою винесення правильного та справедливого рішення.

Скаржник вказує, що оскільки всі виконавчі провадження стосуються однієї справи, а порушення однакові в кожному випадку, то було б доцільно розглядати скаргу від трьох скаржників одночасно.

Однак, суд першої інстанції розглянув скаргу лише щодо прав та обов`язків ОСОБА_1 .

Проте, 14.09.2021 року скаржником до суду було подано заяву про доповнення скарги вимогами з посиланням на те, що постанови про відкриття виконавчих проваджень № 56319772, № 56338854, № 56319522, № 56339255, № 56408212 є неправомірними.

При цьому, заява була підписана трьома скаржниками, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , посилається скаржник.

Таким чином, судове рішення Шполянського районного суду Черкаської області 08.11.2021 року у справі № 710/1255/21 стосується прав і обов`язків не лише ОСОБА_1 , а й ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , оскільки дана ухвала про залишення скарги без розгляду стосується і їхнього права на захист порушених прав державним виконавцем.

Підписавши заяву про доповнення скарги від 14.09.2021 року, вони також звернулися за захистом своїх прав, які були порушені державним виконавцем, при прийнятті зазначеного виконавчого листа до виконання, вказує скаржник.

Отже, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 мають право на звернення до Апеляційного суду зі скаргою на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області, 08.11.2021 року у справі № 710/1255/21, оскільки суд першої інстанції проігнорував факт засвідчення заяви від 14.09.2021 року підписом усіх трьох скаржників та вирішив справу, не врахувавши, що залишення скарги без розгляду вплине на права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , стосовно яких в тій самій справі, тим самим виконавцем було допущено ідентичні порушення, посилається скаржник.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що скаржникам стало відомо про порушення свого права лише 12 серпня 2021 року, після того, як адвокат Тютюнников М.В. у приміщенні Шполянського РВ ДВС центрального міжрегіонального управління МЮ ( м. Київ) вперше ознайомився з матеріалами зведеного виконавчого провадження № 65244610 ( № 56338854 та № 56319772 щодо ОСОБА_1 , виконавчих проваджень № 56319522, № 56339255 щодо ОСОБА_2 , зокрема, із виконавчими листами, виданими Апеляційним судом Черкаської області, який старший державний виконавець Шполянського РВ ДВС Тишкевич Б.В., не знайшовши нічого незаконного прийняв до виконання, та виніс постанови про відкриття проваджень № 56338854 та № 56319772, № 56319522, № 56339255.

Стосовно третього боржника - ОСОБА_4 , зазначається, що оскільки вони стосуються одного і того самого рішення, останньою встановлено на мобільний телефон додаток «Дія», під час огляду матеріалів виконавчого провадження № 56408212 у цьому додатку було встановлено такі ж самі порушення, як і по двох інших боржниках.

Таким чином, представник скаржників зазначає, що твердження суду стосовно того, що скарга подана з пропущенням десятиденного строку звернення до суду і скаржником не порушено питання про поновлення цього строку є необґрунтованою, оскільки скаржник вважає, що ним обґрунтовано поважність причин поновлення строку звернення зі скаргою.

Скаржник в апеляційній скарзі також вказує, що Апеляційний суд Черкаської області відповідно до закону не має повноважень на видачу виконавчого листа взагалі, а на рішення суду першої інстанції, зокрема, до того ж підписаного суддею першої інстанції.

На думку представника скаржників - адвоката Тютюнникова М.В., виконавчі листи було видано з порушеннями норм процесуального права, а саме видача їх апеляційним судом, який взагалі не мав і не має права видавати виконавчі листи, які підписано суддею Красюк Г.П., яка вже не здійснювала повноваження близько двох років на момент його видачі у зв`язку зі звільненням.

Крім того, зазначається, що у виконавчих листах чітко вказано, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - 13.05.2016 року. В той час, виконавчі листи прийнято до виконання у травні 2018 року, тобто з пропуском такого строку, посилається скаржник в апеляційній скарзі.

Отже, незважаючи на пропуск строків пред`явлення виконавчих листів до виконання, скаржник вважає, що державними виконавцями прийнято виконавчі листи до виконання у травні 2018 року, зі спливом майже двох років, що він вважає порушенням вимог закону.

Також, в обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує, що до даних правовідносин не підлягає застосуванню п. 5 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», № 1404-VIII, відповідно до якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Оскільки, тлумачення вказаного пункту дає підстави для висновку, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання, за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02.06.2016 року, проте строк пред`явлення вищезазначеного виконавчого листа встановлений до 13.05.2016 року.

Крім того, в апеляційній скарзі скаржник вказує, що про інформованість щодо відкриття виконавчих проваджень та ознайомлення із постановами про накладення арешту не означає, що скаржникові автоматично стає відомо про порушення, допущені виконавцем стосовно нього, особливо враховуючи те, що скаржники не були ніяким чином ознайомлені із виконавчим листом, строк для пред`явлення якого вже було пропущено, та на підставі якого і було відкрито виконавче провадження.

В даному конкретному випадку оскаржувані дії виконавця полягають у прийнятті до виконання виконавчого листа, який явно не відповідає вимогам закону. Тобто, до моменту дослідження даного виконавчого листа у скаржника не було підстав для оскарження дій виконавця, а первинне ознайомлення із виконавчим листом було здійснене 12.08.2021 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Тютюнников М.В. просить скасувати ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 08.11.2021 року у справі № 710/1255/21 повністю та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити заявлені вимоги щодо визнання дій, бездіяльності та рішень старшого державного виконавця Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - Тишкевич Б.В. про винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та послідуючих постанов у зведеному виконавчому провадженні № 65244610 ( № 56338854 та № 56319772 щодо ОСОБА_1 , виконавчих проваджень № 56319522, № 56339255 щодо ОСОБА_2 , а також дії, бездіяльність та рішення державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) - Гаркуши Є.Ю. про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2018 року по ВП № 56408212 щодо ОСОБА_3 - неправомірними.

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники судового розгляду повідомлені належним чином про дату, час, місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, що підтверджується даними судових повісток про вручення, але в судове засідання не з?явились, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали суду, тому колегія суддів апеляційного суду ухвалила проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами, наданими сторонами.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та перевіривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала суду першої інстанції про залишення скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Оболонського ВДВС у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - без розгляду, відповідає вищевказаним вимогам закону, оскільки судом не допущено порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчих проваджень № 56319522, № 56339255, № 56408212, тому його права не порушено.

Крім того, при зверненні до суду ОСОБА_1 не подав клопотання у відповідності до вимог ч. 2 ст. 449 ЦПК України про поновлення пропущених строків для подання скарги.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що скарга подана з пропущенням десятиденного строку звернення до суду, а скаржником не порушено питання про поновлення цього строку, та необґрунтовано поважність причин його поновлення у зв`язку з чим суд залишив скаргу без розгляду відповідно до вимог чинного процесуального закону.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає, що судом першої інстанції дотримано вимоги чинного законодавства при постановленні оскаржуваної ухвали, не допущено порушення норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглядати скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом № 1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач та боржник.

Згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, звертаючись в суд зі скаргою, ОСОБА_1 посилається, що адвокат Тютюнников М.В., який представляє його інтереси, ознайомився із матеріалами виконавчого провадження 12.08.2021 року, внаслідок чого виникла необхідність у поданні скарги. У заяві про збільшення вимог скаржник не вказує, і не підтверджує, коли він дізнався або міг дізнатися про порушення своїх прав.

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що на виконанні Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) перебувають на примусовому виконанні виконавчі листи за рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 13.05.2015 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ « Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку в обсязі 461655,03 грн. та стягнення із боржників на користь стягувача судового збору по 609 грн. з кожного.

Із наданих матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постанову про відкриття виконавчого провадження № 56319772 від 05.05.2018 року ОСОБА_1 направлено на адресу: АДРЕСА_1 та лист повернувся із відміткою за закінченням терміну зберігання.

Відповідно даних супровідного листа про направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 56338854 від 08.05.2021 року, адреса боржника зазначена: Черкаська область, Шполянський район, с. Васильків. Поштове повідомлення про вручення або поштовий конверт, повернутий без вручення, в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Крім того, вказана адреса не відповідає місцю проживання боржника, зазначеній у виконавчому листі: АДРЕСА_1 .

Разом із тим, із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про відкриті виконавчі провадження № 56319772 від 05.05.2018 та № 56338854 від 08.05.2018 року, та про постанови про накладення арешту, раніше, ніж був ознайомлений його представник, адвокат Тютюнников М.В. з матеріалами виконавчого провадження 12.08.2021 року, що встановив суд першої інстанції.

Про обізнаність скаржника про відкриття виконавчого провадження № 56338854 та постанову про накладення у ньому арешту від 08.05.2018 року та 06.07.2021 року свідчить наявна в матеріалах виконавчого провадження заява ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, яка не містить дати подання.

Однак, у наявній в матеріалах виконавчого провадження позовній заяві ОСОБА_2 до Шполянського РВ ВДВС ГТУЮ у Черкаській області, третя особа ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Звенигородський МВДВС ГТУЮ у Черкаській області, провадження за якою відкрито 05.03.2019 року згідно ухвали Шполянського районного суду Черкаської області зазначено, що заява подана ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у липні 2018 року.

Отже, доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню, оскільки не спростовують вмотивованих висновків суду щодо пропуску строку звернення скаржника із скаргою до суду, який не ставив вимог про поновлення пропущеного строку з поважних причин.

Крім того, про наявність вказаних проваджень скаржник зазначає в своїй заяві від 09.04.2019 року про повернення матеріалів виконавчих проваджень, адресованої Звенигородському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, у якій скаржник зазначає про наявність виконавчих проваджень, та, що 03.04.2019 року у підготовчому судовому засіданні боржники достовірно повідомлені та ознайомлені з постановою від 31.10.2018 року про передачу матеріалів виконавчого провадження.

ОСОБА_1 звертався до Шполянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області із заявою, датованою 21.05.2021 року, про зупинення вчинення виконавчих дій з відміткою вхідного № 1814/15. 24-32 від 31.05.2019 року, в якій також посилався на наявність відкритих виконавчих проваджень № 56319772 та № 56338854 на підставі виконавчого листа № 2/710/407/2014, виданого 02.04.2018 року Апеляційним судом Черкаської області.

Також на адресу ОСОБА_1 в с. Васильків Шполянського району Черкаської області надсилались постанови від 21.04.2021 року про арешт коштів боржників, про заміну сторони виконавчого провадження № 56319772 та № 56338854 та згідно трекінгу відстежень було вручено особисто 30.04.2021 року.

В подальшому, ОСОБА_1 звертався до Шполянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області із заявою про зупинення виконавчих дій у провадженні № 56319772 та № 56338854, заява датована 30.04.2021 року, вхідний номер 921 від 11.05.2021 року.

11.05.2021 року вхідний № 923 ОСОБА_1 звертався до Шполянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області із заявою, яка датована 05.05.2021 року, про зняття арешту з рахунку у виконавчому провадженні № 56338854, у якій зокрема, зазначає, що 05.05.2021 року дізнався про арешт рахунку.

15.07.2021 року Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслало на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , відповідь на звернення ОСОБА_1 від 09.06.2021 року щодо наявності виконавчих проваджень № 56319772 та № 56338854, копія відповіді наявна у матеріалах виконавчого провадження та засвідчена 26.07.2021 року адвокатом Тютюнниковим М.В.

09.06.2021 року ОСОБА_1 звертався до начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ( м. Київ) із скаргою у виконавчому провадженні № 56319772 та № 56338854 на дії державного виконавця.

Крім того, до заяви ОСОБА_1 , поданої до Шполянського районного суду Черкаської області, датованої 26.07.2021 року, та наявної у матеріалах виконавчого провадження, додані зокрема, копії супровідного листа від 08.05.2018 року № 2698/15.24-35, постанови про відкриття виконавчого провадження № 56338854 від 08.05.2018 року, супровідного листа від 05.05.2018 року № 2600/15.24-35, постанови про відкриття виконавчого провадження № 56319772 від 05.05.2018 року, копії яких засвідчені адвокатом Тютюнниковим М.В. 26.07.2021 року.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також, враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи згідно ст.76 ЦПК України.

Отже, враховуючи сукупність досліджених доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що скаржнику було відомо про відкриті виконавчі провадження № 56319772 від 05.05.2018 року та № 56338854 від 08.05.2018 року, ще з липня 2018 року, тому посилання скаржника, що його представник - адвокат Тютюнников М.В. ознайомився із матеріалами виконавчих проваджень 12 серпня 2021 року, тому строк подання скарги слід рахувати саме з 12.08. 2021 року, є безпідставним та не приймається колегією суддів апеляційного суду до уваги, як належний доказ у підтвердження вимог скаржника.

Станом на 26.07.2021 року скаржник мав копії оскаржуваних постанов, але звернувся зі скаргою на дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження лише 17.08.2021 року; як і відомо про постанову про арешт майна боржника від 08.05.2018 року, 06.07.2018 у липні 2018 року та від 21.04.2021 року - 05.05.2021 року.

Також апеляційний суд звертає увагу представник скаржника ознайомився із матеріалами виконавчого провадження 12.08.2021 року, а скаргу доповнено вимогами лише 14.09.2021 року, з пропущенням строку, визначеного законом для подання скарг.

До того ж, судом першої інстанції вірно було зазначено, що зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчих проваджень № 56319522, № 56339255, № 56408212, що було не заперечувалося представником скаржника.

Згідно п.п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

У відповідності до ч. 2 ст. 449 України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Розглядаючи скаргу, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись в суд із скаргою ОСОБА_1 не подавав клопотання у відповідності до ч. 2 ст. 449 ЦПК України про поновлення пропущених строків для подання скарги.

Згідно ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції прийшов до вірного, обґрунтованого та вмотивованого висновку, стосовно того, що скарга подана з пропущенням десятиденного строку звернення до суду, та відзначено судом, що скаржником не порушено питання про поновлення цього строку, необґрунтовано поважність причин його поновлення.

Вищезазначена позиція, викладена у правовій позиції Верховного Суду, висвітленій у постановах від 25.03.2020 року у справі № 521/19613/17, від 28.12.2020 року у справі 501/332/18, що і було вказано судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц вказується, що стосовно дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Отже, колегія суддів апеляційного суду, підсумовуючи викладене, вважає, що судом першої інстанції достеменно встановлено, що протягом всього часу розгляду відповідної скарги, скаржник не звертався до суду із клопотанням стосовно поновлення пропущеного строку для подання скарги із зазначенням поважності причини його пропуску, а тому суд прийшов до правомірного висновку про залишення скарги без розгляду згідно норм процесуального закону.

Норми статей 123, 124, 126 ЦПК України передбачають, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов?язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв?язку.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14 судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, то їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

Доводи скаржника стосовно того, що скаржнику стало відомо про порушення свого права лише 12 серпня 2021 року не знаходять свого відображення у відповідності до матеріалів справи, суперечать наявним в матеріалах справи доказам, а тому не підлягають до задоволення колегією суддів апеляційного суду.

Інші доводи скаржника стосовно неправомірних дій, бездіяльності державних виконавців, також не підлягають задоволенню, оскільки предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про залишення скарги без розгляду, в якій не надавалась правова оцінка дій державних виконавців та в цілому скарга не розглядалася по суті.

В цілому твердження скаржника є такими, що не спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на нормах закону.

Оскільки доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом апеляційної інстанції та є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, і не містять підстав для скасування чи зміни ухвали суду, то колегія суддів апеляційного суду, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суду, тому не підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, оскільки вимоги скаржника про скасування ухвали суду першої інстанції є безпідставними та необгрунтованими, тому відхиляються апеляційним судом.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги залишити за особою, яка подавала скаргу, оскільки ухвалу суду залишено без змін, тому судові витрати не переглядаються апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Тютюнникова Максима Володимировича - залишити без задоволення.

Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 08.11.2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Оболонського ВДВС у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги залишити за особами, які подавали апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 27 січня 2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко