ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1123/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Шаповалової К.В.

за участі

секретаря судових засідань Радченка А.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/11790/21 між суддями від 14 червня 2021 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповаловій К.В.

Ухвалою суду від 22 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання вищевказаної ухвали, позивачем було подано заяву від 06 липня 2021 року вх.46421 про усунення недоліків.

16 липня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 20 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30 вересня 2021 року на 12:00 год.

30 вересня 2021 року підготовче засідання було відкладено на 16 листопада 2021 року у зв`язку із неявкою відповідача. Повістки, адресовані відповідачу, повернулися до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

27 жовтня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову у даній цивільній справі.

Ухвалою суду від 03 листопада 2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

У підготовче засідання 16 листопада 2021 року з`явився позивач. Відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням, наявним в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надходили.

Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 17 січня 2022 року.

У судове засідання 17 січня 2022 року з`явився позивач, підтримав свої вимоги, вказав, що відповідачка не виконала умови усної угоди, не надала йому юридичні послуги, за які отримала кошті, в розмірі зазначеному у відповідній розписці. Оскільки на разі надання таких послуг втратило для нього інтерес, просив розірвати усний договір та відшкодувати йому збитки за невиконання умов договору в розмірі коштів, що були отримані відповідачкою за розпискою.

Відповідчка у судове засідання не з`яивлась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомила, заяв по суті позову до суду не подавала. Заслухавши думку позивача у справі, суд ухвалив провести судове засідання без участі відповідачки.

Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідачка своїм правом не скористалась, відзиву чи будь-яких письмових пояснень до суду не подавала.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов до наступного висновку.

Як зазначив позивач у судовому засіданні між ним та відповідачкою був укладений усний договір про надання послуг щодо підготовки документів для вчинення еміграційних дій. Вказаний договір був укладений строком на 1 рік.

Відповідно до розписки, долученої до позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 (відповідач) отримала від ОСОБА_1 (позивач) грошові кошти в розмірі 1600 доларів США та 3330 грн для виконання юридичної роботи.

11 лютого 2021 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про повернення отриманих нею 16 вересня 2019 року кошти в розмірі 1600 доларів США та 3330 грн.

Позивач вказує, що оскільки протягом року відповідачкою так і не було виконано умови договору, просить його розірвати та стягнути з відповідачки отримані за розпискою кошти.

На підтвердження не виконання умов усного договору позивач надав суду для огляду оригінал розписки, та вказав, що за усною домовленістю між сторонами, у випадку виконання умов договору та надання відповідачкою юридичних послуг, ця розписка передається відповідачу, оскільки оригінал у нього це підтверджує факт невиконання умов договору.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Підставою позову є ненадання відповідачкою юридичних послуг у строки та у спосіб, визначені за усною домовленістю між сторонами.

Позивач зазначає, що станом на день звернення із позовом до суду виконання зобов`язань за усним договором, укладеним між ним та відповідачкою втратило для нього інтерес, він позбавився того, на що він розраховував при укладанні договору, а тому просить суд договір розірвати.

Згідно із статтею 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідності до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, істотним є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати в реальних збитках і (або) упущеній вигоді; її розмірі, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.

Суд зазначає, що він позбавлений можливості встановити істотне порушення відповідачем умов договору, з огляду на те, що вказана угода між сторона була укладена в усній формі, а отже суду не надано доказів щодо істотних умов договору: зокрема предмету договору, строку виконання зобов`язань за ним, наслідки невиконання зобов`язань, відповідальність у разі неналежного виконання або невиконання умов такого договору.

Крім того, за відсутності відомостей щодо предмету договору та інших його умов, суд також позбавлений можливості встановити факт, що позивач значною мірою позбавився того, на що розраховував при укладанні договору.

Розписка, на яку посилається позивач як на доказ невиконання відповідачем умов договору, не є належним доказом такого, оскільки вона лише засвідчує факт передання позивачем та отримання відповідачем певної грошової суми.

При цьому позивач на власний розсуд зазначив суду, що договір укладався строком на один рік та не був виконаний відповідачем, а також те, що доказом невиконання умов договору є наявність у нього оригіналу розписки про отримання коштів.

З огляду на викладене, з урахуванням норм ЦК України підстави для задоволення вимоги позивача про розірвання усного договору відсутні.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на те, що на підтвердження укладання між позивачем та відповідачем усного договору про надання юридичних послуг позивачем було надано лише розписку про передачу грошових коштів, яка не містить інформації щодо строку надання таких коштів, а також обов`язку їх повернути, за наявності визначених та узгоджених сторонами обставин, а судом під час розгляду справи не встановлено істотного порушення відповідачем умов договору, а також не встановлено в діях відповідача вини, як необхідної передумови відшкодування збитків, суд не вбачає підстав у задоволенні вимоги про стягнення збитків в розмірі 1600 доларів США та 3330 грн.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених статтею 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, а тому позовна заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 83, 84, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та відшкодування збитків - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Дарницький районний суд міста Києва.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24 січня 2022 року.

Суддя К.В. Шаповалова