Номер провадження 2/754/1667/22
19 січня 2022 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участі секретаря судового засідання - Микитюк А.В.,
позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивачка звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , на підставі заповіту на 1/6 частину площі квартири та договору дарування на 5/6 частин площі квартири, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Згідно довідки № 58 від 15.09.2021 року, виданої ЖБК «Річковик-2» в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: Батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 26.03.2002 року. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 21.05.2002 року. Зведений брат - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований з 21.05.2002 року. Зведена сестра - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована з 21.05.2002 року. Вищевказані особи не проживають в житловому приміщенні понад один рік, а саме з червня 2002 року, що становить 19 (дев`ятнадцять) років, по причині переїзду до Сполучених Штатів Америки на постійне місце проживання, про що складено Акт про не проживання осіб в житловому приміщенні від 19.05.2021 року, представниками ЖБК «Річковик-2», завірений головою ЖБК Яківець В.О. Відповідно до заяв від 24.07.2013 року та 09.02.2021 року, що були нотаріально завірені в штаті Каліфорнія (копії додаються), відповідачі не мають наміру повертатися до України, та просять посприяти скасуванню їх реєстрації за адресою АДРЕСА_1 . Таким чином, оскільки наявність зареєстрованих осіб, що не проживають в квартирі, порушує права позивачки, як власника нерухомого майна, остання звернулась до суду з вищевказаним позовом.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.11.2021 було відкрито провадження у справі.
У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала.
Згідно з вимогами ч.ч. 6, 7 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно вимог ч.ч. 1,3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за адресою зареєстрованого місця проживання.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відзиву на позовну заяву від відповідачів на адресу суду не надходило.
Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі.
Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , на підставі заповіту на 1/6 частину площі квартири та договору дарування на 5/6 частин площі квартири, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Власникові, згідно зі ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до вимог ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла, або законом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
При цьому, право власності позивача на спірну квартиру, що включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після набуття цього права.
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані по АДРЕСА_1 .
Разом з тим, факт не проживання відповідачів у зазначеній квартирі підтверджується Актом про не проживання осіб в житловому приміщенні від 19.05.2021 року, складений представниками ЖБК «Річковик-2», завірений головою ЖБК Яківець В.О.
Відповідно до заяв від 24.07.2013 року та 09.02.2021 року, що були нотаріально завірені в штаті Каліфорнія, відповідачі не мають наміру повертатися до України, та просять посприяти скасуванню їх реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .
Таким чином, відповідачі не проживаючи в спірній квартирі, але залишаючись зареєстрованим в ній, перешкоджають позивачу у реалізації своїх прав власниці у повному обсязі.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
Виходячи з вказаного вище, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України , ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, ст.405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в праві користування та розпорядження майном шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: