Ухвала

27 січня 2022 року

м. Київ

справа № 462/7184/19

провадження № 61-21397ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання частково незаконним розпорядження та зобов`язання до здійснення демонтажу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання частково незаконним розпорядження та зобов`язання до здійснення демонтажу відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року повернуто заявнику.

15 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Великої Палати Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить відкрити касаційне провадження та скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року та направити справу на новий судовий розгляд.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 23 грудня 2021 року направлено касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання частково незаконним розпорядження та зобов`язання до здійснення демонтажу до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

11 січня 2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу справ, справу призначено судді-доповідачеві Воробйовій І. А.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України, крім того, заявник не порушує питання про поновлення цього строку та не надає доказів поважності пропуску строку на касаційне оскарження.

А тому, заявникам необхідно надати докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним

з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими

і непереборними обставинами. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення,

що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, оскільки заявник у касаційній скарзі зазначає, що є інвалідом першої групи, а тому необхідно надати докази на підтвердження даного факту.

Крім цього, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження

Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова