Справа № 647/2721/21
№ провадження 2/647/19/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2022 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - Миргород В.С.,

при секретарі - Дзежик Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Берислав Херсонської області цивільну справу №647/2721/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна до Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яих діє адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна звернулися до Бериславського районного суду Херсонської області із позовом до Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В позовній заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 9,59 га, кадастровий номер: :02:001:0014, яка розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При житті ОСОБА_3 залишив на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заповіт. Відповідно до заповіту на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 4,59 га із земельної ділянки площею 9,59 га, та ОСОБА_2 5,0 га із земельної ділянки площею 9,59 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області заведена спадкова справа № 21/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємці за заповітом, прийнявши спадщину, звернулися до нотаріальної контори з приводу її оформлення. У вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено. Підставою відмови стало те, що окремих земельних ділянок площею 4,59 га та 5,0 га не існує. Просять суд визнати за ними ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рівних частках за кожним, право власності на земельну ділянку площею 9,59 га, кадастровий номер: :02:001:0014, що розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХС № 030673, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 100, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 22.10.2021 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 09.12.2021 року справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачі та їх представник адвокат Ташкова А.О. в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача Тягинської сільської ради Херсонської області в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у відсутність їх представника.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.

У відповідності до ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

За нормою ч.1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч.1 ст. 81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 9,59 гектарів, що розташована на території Львівської сільської ради №5-14, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю (а.с. 18).

Відповідно до заповіту, ОСОБА_3 залишив на ім`я ОСОБА_1 заповіт, посвідчений секретарем Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області 26.04.2013 року, зареєстрований в реєстрі за номером 37. Даним заповітомОСОБА_3 заповідав ОСОБА_1 належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,59 га (державний акт серія І-ХС №030673), яка розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с. 16).

Відповідно до заповіту, ОСОБА_3 залишив на ім`я ОСОБА_2 заповіт, посвідчений секретарем Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області 26.04.2013 року, зареєстрований в реєстрі за номером 38. Даним заповітомОСОБА_3 заповідав ОСОБА_2 належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5,00 га (державний акт серія І-ХС №030673), яка розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Бериславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 21 липня 2021 року, актовий запис №05 (а.с. 15).

ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Литовченко І.А. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. На її звернення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус повідомила, що приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Литовченко I.A., заведена спадкова справа №21/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , 1957 року народження, останнє місце проживання та реєстрації якого було: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 залишив заповіти: - посвідчений Білошапка H.A., секретарем Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області 26.04.2013 року за реєстровим №37 наступного змісту: «належну мені земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 9,59 га. (державний акт серія І-ХС №030673), яка розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, я заповідаю 4,59 га. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 »;- посвідчений Білошапка H.A. , секретарем Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області 26.04.2013 року за реєстровим №38 наступного змісту: «належну мені земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 9,59 га. (державний акт серія І-ХС №030673), яка розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, я заповідаю 5.0 га. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ».Спадкоємцями, які прийняли спадщину є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та дружина спадкодавця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Дружина спадкодавця ОСОБА_6 також подала заяву, що не претендує на отримання обов`язкової частки у спадщині після померлого чоловіка ОСОБА_3 , так як її частка у спадщині забезпечена за рахунок незаповіданого спадкового майна. Для вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкоємець надав державний акт на право приватної власності на землю серія І-ХС №030673 виданий Львівською сільською Радою народних депутатів Бериславського району Херсонської області 04.09.2000 згідно якого ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 9.59 гектара, цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області. За поданих документів, видача спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину на вказані в заповітах земельні ділянки, які не є сформованими відповідно до вимог діючого законодавства, нотаріусом не можлива. В зв`язку з чим, спадкоємцям, які прийняли спадщину рекомендовано звернутися до суду (а.с. 11).

ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Литовченко І.А. щодо поділу спадщини та видачі свідоцтва. На її звернення щодо укладення договору про поділ спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 9,59 гектара ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у розмірі 1/2 частки кожному, в межах спадкової справи №21/2015 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , повідомила наступне. ОСОБА_3 залишив заповіти: посвідчений Білошапка H.A., секретарем Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області 26.04.2013 року за реєстровим №37 наступного змісту: «належну мені земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 9,59 га. (державний акт серія І-ХС №030673), яка розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, я заповідаю 4,59 га. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 »;- посвідчений Білошапка H.A. , секретарем Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області 26.04.2013 року за реєстровим №38 наступного змісту: «належну мені земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 9,59 га. (державний акт серія І-ХС №030673), яка розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, я заповідаю 5.0 га. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ».Для вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкоємець надав державний акт на право приватної власності на землю серія І-ХС №030673 виданий Львівською сільською Радою народних депутатів Бериславського району Херсонської області 04.09.2000 згідно якого ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 9.59 гектара, цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області. При оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі (пункт 5.1. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5).При спадкуванні за законом спадкове майно може перейти у власність декількох осіб. При спадкуванні за заповітом спадщина також може бути заповідана двом та більше спадкоємцям без зазначення конкретного майна, що успадковується кожним із них. У таких ситуаціях за вимогою закону спадкове майно надходить у спільну часткову власність спадкоємців (ч. 1 ст. 1278 ЦК України). Кожен із спадкоємців має право вимагати виділу своєї частки зі спадкового майна в натурі (ч.1 ст. 1278 ЦК України). Коли вимога щодо виділу часток із спадщини виходить від усіх спадкоємців, мають місце правовідносини щодо поділу спадкового майна.

Отже, виходячи з норм діючого законодавства, можливий як поділ майна, що успадковується за законом, так і майна, що успадковується за заповіт, в якому спадкова маса розподілена між кількома спадкоємцями в частковому виразі, а також поділ спадщини, що заповідана одній особі за наявності обов`язкових спадкоємців. Проте ще може бути посвідчений договір про поділ в натурі майна, якщо заповідач конкретно розподілив своє майно між тим чи іншим спадкоємцем, так само як не може бути предметом договору про поділ спадщини визначення частки спадкоємця у спадщині.

Таким чином, згідно вимог статті 1278 ЦК України, яка передбачає виділ частки спадкоємця в натурі, укладення договору про поділ спадщини та видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 9,59 гектара ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у розмірі 1/2 частки кожному, чи з визначенням будь-якої іншої частки у спадщині, є неможливим. За поданих документів, видача спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину на вказані в заповітах земельні ділянки, які не є сформованими відповідно до вимог діючого законодавства, нотаріусом не можлива. В зв`язку з чим, спадкоємцям, які прийняли спадщину рекомендовано звернутися до суду (а.с. 33).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.20 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

За приписом ч.1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 69 Закону України «Про нотаріат», пунктами 4.14., 5.1. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, надає правову оцінку заповіту.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно статті 27 цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, що підтверджують набуття, зміну, припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, що передбачено ст. 79-1 Земельного кодексу України. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають обов`язковій реєстрації в Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до положення ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК.

На момент відкриття спадщини спадкодавець мав право власності на земельну ділянку і відповідно до свого волевиявлення розпорядився нею, а спадкоємці вчасно прийняли спадщину за заповітом.

Згідно ст. 80 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У встановлений законом строк позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак видача спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину на вказані в заповітах земельні ділянки, які не є сформованими відповідно до вимог діючого законодавства, нотаріусом не можлива, що не уможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, а іншого способу захисту свої прав окрім звернення з позовом до суду у позивачів немає, тому вони вимушені були звернутися до суду з цим позовом.

Відповідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 243/6275/16-ц (провадження № 61-42813св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 367 ЦК України, статті 1278 ЦК України та вказано, що «якщо спадкодавець склав заповіт і в ньому не зазначив частки спадкоємців, вони вважаються рівними. Навпаки, якщо заповідач розподілив спадщину між спадкоємцями в нерівних частках, то кожний має право саме на ту частку, яку вказав спадкодавець. За відсутності заповіту частки кожного спадкоємця в спадщині визнаються рівними. Відступ від цього принципу можливий за домовленістю спадкоємців між собою (стаття 1267 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України).

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до пункту а), частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 3.1. листа).

Позивачами надано до суду копію Державного акту на право власності на землю серії І-ХС № 030673, виданого Львівською сільською Радою народних депутатів Бериславського району Херсонської області 04.09.2000 згідно якого ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 9,59 гектара, поза судовим шляхом поновити свої права позивачі не мають можливості, а тому виходячи з зазначеного вище, позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування, підлягає до повного задоволення.

У відповідності до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації.

На підставі викладеного, в межах заявлених вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, керуючись ст.ст. 12,13,77,81,259,263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна до Тягинської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рівних частках за кожним, право власності на земельну ділянку площею 9,59 га, кадастровий номер: :02:001:0014, що розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХС № 030673, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 100, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду або через Бериславський районний суд Херсонської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повне рішення складено 24.01.2022 року.

Суддя В. С. Миргород