КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 755/3001/21 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2395/2022Головуючий у суді першої інстанції - Хромова О.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім», третя особа: Державна фіскальна служба України про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», третя особа: Державна фіскальна служба України, в якому просила стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду у розмірі 1 032,72 грн, моральну шкоду у розмірі 56 000,00 грн, інфляційній втрати у розмірі 38,84 та 3% річних у розмірі 35,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона здійснювала оплату податків через платіжну систему EasyPay, який ідентифіковано відповідачем як «Термінал № 1051», однак, у зв`язку з тим, що платіжні реквізити у квитанціях відповідачем вказані неправильно, перераховані позивачем кошти не були скеровані на бюджетні рахунки, тобто ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» безпідставно утримував грошові кошти позивача у сумі 2 754,00 грн з 11.01.2020 та 2 750,18 грн - з 09.01.2020 по 27.03.2020 (фактичне повернення).

На підтвердження викладених обставин позивач долучає такі докази: рішення від 03.03.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, претензію щодо невиконання умов щодо якості послуг, лист ГУ ДПС України про надання інформації (а.с. 1-7).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.03.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Контрактовий дім», третя особа: ДФС України, про захист прав споживачів визнано такою, що не подана, та повернуто заявнику (а.с. 35).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що користування сервісом відповідача відбувалось від імені фізичної особи та з банківських карток фізичної особи, а не ФОП. Вся подальша комунікація з відповідачем була проведена громадянкою ОСОБА_1 , як фізичною особою, в наслідок чого отримання майнової та немайнової шкоди - це результат відносин споживача ОСОБА_1 з надавачем послуг ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (а.с. 38-39).

Відзиву від учасників справи не надходило.

Справу розглянуто в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, посилаючись на ч. 3 ст. 185 ЦПК України, виходив з того, що позивачем не зазначено усіх необхідних даних щодо учасників справи, як то передбачено нормами процесуального закону.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2019 році ОСОБА_1 уклала договір про визнання електронних документів з ГУ ДФС України у м. Києві. За допомогою власного електронно-цифрового підпису, який оформлено на позивача як на фізичну особу, має доступ до власного електронного кабінету на сайті ДФС України.

В електронному кабінеті платника податків позивач, з моменту її реєстрації в даній системі і протягом часу дії обставин, інтегрований платіжний пристрій з логотипом (знаком товарів і послуг) «EasyPay», власником якого є ТОВ «ІЗІ СОФТ», що підтверджується відомостями з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг.

08.01.2020 позивач в електронному кабінеті скористалась платіжним пристроєм «EasyPay», який ідентифікований відповідачем як «Термінал № 1051» та здійснила платіж на суму 2 805,18 грн., з яких: 2 750,18 грн. - сума єдиного податку за четвертий квартал 2019 року; 50,00 грн. - комісія за послуги відповідача з переказу коштів.

У цей день позивач не здійснювала заповнення платіжних реквізитів у квитанції - це здійснив відповідач у якості послуги, яку позивач сплатила.

10.01.2020 позивач в електронному кабінеті скористалась платіжним пристроєм «EasyPay» та здійснила платіж на суму 2 809,08 грн., з яких: 2 754,08 грн. - сума єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за четвертий квартал 2019 року; 55,08 грн. - комісія за послуги відповідача з переказу коштів. Квитанція на оплату податку і комісії була сформована відповідачем самостійно.

Однак, платіжні реквізити у квитанціях виявились неправильними, адже з 01.01.2020 були змінені згідно Плану рахунків бухгалтерського обліку в державному секторі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2013 № 1203. Платежі позивача від 08.01.2020 та 10.01.2020 не були скеровані відповідачем до бюджету, про що позивач дізналась лише 25.02.2020, тобто майже через два місяці після їх здійснення, шляхом отримання смс від служби відповідача.

25.02.2020 відповідач надіслав на номер засобу зв`язку позивача смс повідомлення про повернення платежів 2 754,00 грн., 2 750,18 грн до їх системи.

Фактично, грошові кошти були повернуті відповідачем на банківський (картковий) рахунок позивача 27.03.2020. Тобто, грошові кошти позивача у сумі 2 754,00 грн. - з 11.01.2020 та 2 750,18 грн - з 09.01.2020 до 27.03.2020 перебували у відповідача без належних на то підстав.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача з усними та письмовими претензіями про невиконання умов щодо якості послуг, а 03.04.2020 направила на єдину адресу електронної пошти на сайті відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 повноцінно оформлену претензію з додатками, але вона досі залишена відповідачем без відповіді.

Відповідно до пунктів 2, 4, 5, 8 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Аналізуючи зміст статті 175 ЦПК України, слід дійти висновку про те, що особа, яка звертається до суду із позовом, самостійно визначає свій статус, тому з`ясування даних обставин має відбуватися під час розгляду справи по суті.

Крім того, посилання суду першої інстанції в ухвалі від 19.02.2021 на те, що позивачу слід обґрунтувати підстави подання позову з посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів» про відшкодування шкоди як фізичній особі, з урахуванням того, що на обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що є фізичною особою-підприємцем, є помилковими, оскільки правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для залишення позову без руху.

Суд, з`ясувавши, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).

Отже, позивачем на стадії подання позовної заяви було виконано норми процесуального права, та зазначено усі необхідні відомості, передбачені ст. 175 ЦПК України.

Крім того, ч. 1 ст. 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У частині 2 статті 197 ЦПК України закріплено, що у підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви; вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Аналізуючи вищезазначені норми, слід дійти висновку, що суд має право у підготовчому засіданні вирішувати питання визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, вирішення питання складу учасників судового процесу та зібрання відповідних доказів для повного та всебічного розгляду справи.

Крім того, ЦПК України передбачено право позивача до закінчення підготовчого засідання змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі (ч. 3 ст. 49 ЦПК України).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу постановлена суддею передчасно, тому на підставі ст. 379 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім», третя особа: Державна фіскальна служба України про захист прав споживачів скасувати, асправу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська