З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 січня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Орєхова О. І. ,
за участі секретаря - Сокур О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
08 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі- продажу прав вимоги (далі - Договір), відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Укрсиббанк» та фізичними особами.
09 грудня 2019 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено Договір про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги (далі - Договір), відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступилоАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Дельта Банк» та фізичними особами.
Відповідно до Договору та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій.
Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним договором про іпотечний кредит належать АТ "Альфа-Банк" (надалі за текстом - Позивач).
Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Свої зобов`язання Позивач виконав, надавши грошові кошти Позичальникові, в сумі 35 000,00 дол. США.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти
Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В Кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом.
У порушення умов Договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 12.07.2021 року має заборгованість, а саме: за кредитом 34 027,80 дол. США; по відсотках 92 035,93 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості (додається).
Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
У зв`язку з систематичним порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому була нараховано неустойку.
Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення Кредиту за Договором.
Таким чином, зважаючи на невиконання Позичальником зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору.
В забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, яким є ОСОБА_1 , що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 04.08.2008 року Позивач та - ОСОБА_2 , надалі за текстом - Відповідач 2, уклали Договір Поруки №221712, надалі за текстом - Договір поруки.
Відповідно до умов Договорів поруки, Відповідач 2, як поручитель поручається за виконання Позичальником обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно зі статтею 543 Цивільного Кодексу України Позичальник і Поручитель несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов`язань за Договором, а тому Банк має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників (Позичальника І Поручителів) разом, так і будь-кого з них окремо.
Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2021 року ( а. с. 47 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.
Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи.
20 вересня 2021 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідачів ( а. с. 52, 53 ).
З отриманих відповідей вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований: АДРЕСА_2 .
Позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача ( ч. 15 ст. 28 ЦПК України ).
Оскільки один з відповідачів зареєстрований у м. Біла Церква, то позивачем АТ «Альфа-Банк» пред`явлено позов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відповідності до вимог ст. 28 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи - відповідача.
Ухвалою судді від 13 жовтня 2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 36-37). Розгляд справи призначено в судове засідання у справі на 16 листопада 2021 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна.
Розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку із відсутністю належного повідомлення відповідачів по справі.
Так, на адресу суду поверталися поштові конверти, де працівниками пошти причина повернення вказувалася, як закінчення терміну зберігання та відсутністю адресата.
Останнього разу розгляд справи було відкладено на 25.01.2022 року ( а. с. 67 ).
Також, разом із позовною заявою ( а. с. 4 ) з боку позивача було подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
В даному клопотанні представник позивач підтримує позов та просить його задовольнити в повій мірі. Розглядати справу у всіх судових засіданнях без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідачів.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчать наявні оголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Частинами 11 та 12 цієї статті ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
Отже, з наявних в матеріалах справи оголошень вбачається, що вони датовані 12.12.2021 року про виклик відповідачів в судове засідання на 25.01.2022 року, тобто завчасно та у відповідності до вимог ЦПК України.
Отже, судом вчинялися усі заходи передбачені цивільно-процесуальним законодавством України щодо належного сповіщення відповідачів у справі.
Заяв та клопотань від відповідачів на адресу суду не надходило, як і не надходило відзив на позовну заяву позивача.
Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки, належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд.
Ухвалою суду від 25.01.2022 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку.
Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача АТ «Альфа-Банк» підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до п. 1.1 Договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 35 000 доларів США, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти ( кредит ) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі.
Надання кредиту здійснюється у наступний термін: 04.08.2008 року ( п. 1.2.1 Договору ).
Відповідно до п. 1.2.1 цього Договору, Позичальник зобов`язується повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 04 серпня 2023 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін.
Згідно п. 1.3.1 Договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 15% річних.
Строк сплати процентів з 01 по 10 число ( включно ) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти ( п. 1.3.4 Договору ).
В пункті 3.3.3 Договору передбачено, що Позичальник зобов`язується достроково повернути Банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування Банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 Договору.
В забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, яким є ОСОБА_1 , що випливають з Основного договору, 04.08.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір Поруки №221712 ( а. с. 31-33 ).
Відповідно до умов Договорів поруки, ОСОБА_2 , як поручитель поручається за виконання Позичальником обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому ( п. 1.1. Договору ).
Пунктом 1.2 Договору поруки, Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору, зокрема: сума основного договору - 35 000 доларів США; процентна ставка 15% річних; термін виконання основного зобов`язання 04.08.2023 року, якщо згідно умов Основного договору не буде застосовані інші терміни виконання такого зобов`язання; інші умови Основного договору.
Згідно п. 1.3 Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного Договору.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно зі статтею 543 Цивільного Кодексу України Позичальник і Поручитель несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов`язань за Договором, а тому Банк має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник.
В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Вказані договори були прочитані та підписані сторонами.
Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладені договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором.
Позичальник зобов`язана, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Встановлено, що свої зобов`язання Банк виконав, надавши грошові кошти Позичальникові, в сумі 35 000,00 доларів США.
У порушення умов Договору, Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 12.07.2021 року має заборгованість, а саме: за кредитом 34 027,80 доларівСША; по відсотках 92 035,93 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості ( а. с. 5 ).
Встановлено, що 08 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі- продажу прав вимоги (далі - Договір), відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Укрсиббанк» та фізичними особами.
09 грудня 2019 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено Договір про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги (далі - Договір), відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило АТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Дельта Банк» та фізичними особами ( а. с. 6-7 ).
Відповідно до Договору та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій.
Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним договором належать АТ "Альфа-Банк".
Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановлений законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Отже, відповідачі підписуючи вищевказані договори погодилися з його умовами, містяться підписи обох сторін.
Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Отже, в порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконують, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, жодного належного та обґрунтованого доказу в спростовування доводів позивача не надали.
Частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Оскільки відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, позивач правомірно звернувся до суду з вказаними позовом про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за тілом кредиту у розмірі 34 027,80 доларів США скористувавшись своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 Договору.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Даючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачаакціонерного товариства «Альфа-Банк» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 13 602,82 гривень, понесення яких документально підтверджено меморіальним ордером № 508211010 від 30.08.2021 року (а.с. 44).
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 16, 203, 514, 526, 530, 543, 554, 599, 610, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 19, 76, 77, 81, 82, 131, 141, 211, 247, 263, 265, 273, 280-289 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги акціонерного товариства «Альфа-Банк» до заявою акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк» до заявою акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 34 027,80 доларів США ( тридцять чотири тисячі двадцять сім доларів вісімдесят центів ) та судовий збір в розмірі 13 602,82 гривень ( тринадцять тисяч шістсот дві гривні вісімдесят дві копійки ).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду потягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Повний текст заочного рішення складено 25 січня 2022 року.
Заочне рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СуддяО. І. Орєхов