КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1756/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Демченка Костянтина Миколайовича на ухвалу судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року (суддя Чередніченко Н.П.) про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування,

встановив:

у жовтні 2021р. представник заявника - адвокат Демченко К.М. звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт недостовірності інформації щодо ОСОБА_1 , поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті iamir.info за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та спростувати її в частині наступних тверджень: «По информации издания «МИР» ОСОБА_1 ежемесячно тратит не менее 10 тыс $ на хвалебные статьи о самом себе в интернете. Еще больше он тратит на удаление негативных статей, где его имя справедливо упоминают в коррупционных скандалах, связанных с «песчаной мафией» в Броварах, которая нелегально ведет добычу песка и при этом щедро платила ОСОБА_1, когда он был главой района.»; «По информации источника издания «МИР» ОСОБА_1 ежемесячно получал «откаты» от песочной мафии в размере 100 тыс $.».

Також представник заявника просив встановити факт недостовірності інформації щодо ОСОБА_1 , поширену ІНФОРМАЦІЯ_4 на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 , у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 » спростувати її в частині наступних тверджень: «По информации издания «МИР» ОСОБА_1 ежемесячно тратит не менее 10 тыс $ на хвалебные статьи о самом себе в интернете. Еще больше он тратит на удаление негативных статей, где его имя справедливо упоминают в коррупционных скандалах связанных с «песчаной мафией» в Броварах, которая нелегально ведет добычу песка и при этом щедро платила ОСОБА_1, когда он был главой района.»; «По информации источника издания «МИР» ОСОБА_1 ежемесячно получал «откаты» от песочной мафии в размере 100 тыс $.».

Мотивуючи свої вимоги, представник заявника зазначав, що у вказаних статтях було розповсюджено негативну і недостовірну інформацію про ОСОБА_1 , яка викладена у вигляді фактичних тверджень, носить негативний характер щодо нього та

формує негативний образ у глядачів та читачів щодо ОСОБА_1 , внаслідок чого були порушені його особисті немайнові права.

Представник заявника зазначав, що з метою встановлення власників вищевказаних доменних імен представником ОСОБА_1 були направлені адвокатські запити 16 серпня 2021 року до адміністратора системи реєстрації та обліку доменних імен компанії Domains By Proxy, LLC та компанії GRANSY S.R.O., однак відповіді на запити не отримано.

Представник заявника вважав, що оскільки автор матеріалу статті є невідомим, а власника сайту неможливо встановити, то враховуючи ст. 277 Цивільного кодексу України та позицію Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» дана справа підлягає розгляду за правилами окремого провадження.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року у відкритті провадження відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Демченко К.М. просить ухвалу судді скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник заявника вважає, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків про необхідність подання позовної заяви та не врахував тих обставин, що власників веб-сайтів, на яких були поширені статті в мережі Інтернет з недостовірною інформацією у відношенні апелянта встановити неможливо, а тому заява подана в порядку окремого провадження згідно ч.4 ст.277 ЦК України.

Крім того, зазначаючи, що із заяви вбачається спір про право, суд першої інстанції не навів обґрунтування свого висновку щодо наявності спору про право, не зазначив між якими особами виник спір, обмежившись лише передчасним висновком про ймовірність виникнення такого спору.

Представник заявника посилається на висновок, який міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року (справа №640/10329/16), відповідно до якого процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість.

Представник заявника зазначає, що з огляду на те, що особи, які поширили недостовірну інформацію щодо заявника в мережі Інтернет невідомі, єдиним ефективним способом захисту ділової репутації заявника є звернення до суду із заявою про встановлення факту неправдивості інформації та її спростування.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Демченко K.M., будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги на електронну адресу, зазначену у апеляційній скарзі (с.с.114-115), у судове засідання не з`явився, клопотання про його перенесення не подав, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя виходив з того, що з поданої заяви вбачається спір про право, так як поширеною інформацією, як вказує заявник, порушуються його немайнові права. Також суд посилався на те, що заява містить вимоги про спростування недостовірної інформації, що не можуть бути розглянуті у порядку окремого провадження.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності

неоспорюваних прав.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).

Таким чином, у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, які тягнуть за собою юридичні наслідки, від яких залежить, зокрема, виникнення особистих немайнових прав громадян.

Звертаючись до суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Демченко K.M. зазначав, що встановлення факту недостовірності інформації та її спростування необхідно для захисту порушених особистих немайнових прав ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Частиною 4 статті 277 ЦК України визначено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1, якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

У пункті 13 цієї ж постанови зазначено, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК.

У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов`язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли

особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження особа, яка поширила інформацію, щодо якої виник спір, стане відома, то суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Вказані роз`яснення не були враховані судом першої інстанції при постановленні ухвали про відмови у відкритті провадження.

Крім того, зазначаючи, що із заяви вбачається спір про право, суд першої інстанції не навів обґрунтування свого висновку, не зазначив між якими особами виник спір, обмежившись лише передчасним висновком про ймовірність виникнення такого спору.

Натомість, процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року (справа №640/10329/16).

Разом з тим, слід наголосити, що у відповідності з вимогами частин 1-4 статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема з`ясувати, які фізичні особи та організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Таким чином, об`єктивне з`ясування фактичних обставин справи та встановлення всіх осіб, які можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи, можливе лише в судовому засіданні, а на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі висновок про наявність спору про право є передчасним.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 не позбавлений можливості встановити факт недостовірності інформації та її спростування, у порядку окремого провадження, а висновок суду першої інстанції про наявність спору про право є передчасним.

Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала про відмову у відкритті провадження у справі постановлена суддею з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Демченка Костянтина Миколайовича задовольнити.

Ухвалу судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року скасувати, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування направити до Голосіївського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 січня 2022 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк