Справа № 705/2159/19
Провадження № 2-з/702/3/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

25.01.2022 м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Жежер Ю.М. розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Центр - Монтаж - Енерго», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: директор приватного підприємства «Центр - Монтаж - Енерго» Гончаренко Павло Вікторович, директор товариства з обмеженою відповідальністю «Центр - Монтаж - Енерго» Кокодзей Володимир Миколайович про визнання незаконними та скасування наказів про зміну в організації виробництва та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, зміну формулювання наказу, стягнення частини заробітної плати та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання незаконними та скасування наказів про зміну в організації виробництва та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, зміну формулювання наказу, стягнення частини заробітної плати та стягнення моральної шкоди.

24.01.2022 на електронну адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої 26.12.2019 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову (том 2, а.с 214). Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.12.2019 заяву задоволено частково та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що зареєстровано за приватним підприємством «Центр-Монтаж-Енерго» в межах заявлених позовних вимог (том 2, а.с 222-224). Постановою Черкаського апеляційного суду від 20.02.2020 скасовано ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.12.2019 та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні заяви відмовлено (том 3, а.с 109-112).

Під час здійснення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 60947370 державним виконавцем відділу ДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Бундєлєвою О.В. встановлено відсутність за відповідачем будь-якого рухомого чи не рухомого майна (том № 3, а.с. 93-94).

За період з 2013 по 2022 роки в реєстрі судових рішень та ЗМІ відносно відповідача та осіб, яким належить підприємство, наявна інформація про недобросовісність відповідача.

У 2013 році відповідачем допускалась поведінка щодо порушення трудового законодавства. В адміністративній справі №705/6636/13-п зазначено: «В ході перевірки, проведеної державним інспектором праці ОСОБА 2 06 листопада 2013 року в ПП «Центр-Монтаж-Енерго», що розташоване в с. Тальянки Тальнівського району Черкаської області, було встановлено порушення вимог чинного законодавства про працю, допущене директором ОСОБА1, оскільки не забезпечена виплата заробітної плати два рази на місяць, не забезпечена виплата всіх сум при звільненні в останній день роботи та не забезпечена виплата заробітної плати за весь час відпустки за три дні до початку відпустки, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 41 КУпАП» (том 2, а.с.№121).

Вказане, свідчить про загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову та необхідність забезпечення позову.

Відповідно до інформації наявної в реєстрі судових рішень відповідач тривалий час ухилявся від обов`язку щодо сплати грошових коштів за договірними зобов`язаннями у справі № 925/529/18 на суму 82 853,71 грн, а також у справі № 920/763/18 на суму 408 074,45 грн. Зазначені кошти було стягнуто з відповідача у примусовому порядку, що в свою чергу, дає підстави вважати, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Відповідно до інформації наявної в реєстрі судових рішень відповідача Антимонопольним комітетом України притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладено штрафи у 2017 - 68 000 тис. грн., у 2019 -600 000 тис. грн.

Також, на теперішній час стосовно відповідача, ОСОБА_2 (директор з 2017-2019) та ОСОБА_3 (директор з 2006-2017, фактичний власник) триває досудове розслідування в кримінальних провадженнях.

Зазначене свідчить про системність порушень з боку відповідача, його недобросовісність та ненадійність, як сторони спору.

Згідно даних безкоштовного пошуку відомостей на платформі «Опендабот» розмір статутного капіталу відповідача складає 50 000,00 грн.

З 03.07.2019 по день подачі заяви про забезпечення позову позивач перебуває у вимушеному прогулі з вини Відповідача.

Предметом цивільної справи №705/2159/19 є спір щодо виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі.

На даний час сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу становить - 296 149 гривень 70 копійок.

За вказаних обставин заявник вважає, що існує нагальна необхідність у вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківські рахунки відповідача в межах суми 296 149 гривень 70 копійок, необхідних для задоволення позовної вимоги щодо сплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі ухвалення рішення про поновлення на роботі та виплати заробітної плати на користь позивача.

Заходи забезпечення позову є співмірними з заявленим позовним вимогам, цілком відповідають характеру спірних правовідносин і ніяким чином не порушать прав учасників спору, а навпаки, зможуть забезпечити рівність таких прав. Вжиття заходів забезпечення позову захистить права позивача у випадку задоволення позовних вимог позивача. Інтереси та права відповідачів таким забезпеченням не будуть порушені або обмежені, оскільки заходи забезпечення позову мають виключно тимчасовий характер і після вирішення спору по суті, вони будуть скасовані і у випадку ухвалення рішення не на користь позивача, відповідач і надалі зможе реалізовувати свої права.

Невжиття заходів забезпечення позову в межах вказаної суми може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у випадку ухвалення на користь позивача.

Якщо судом не будуть вжиті заходи забезпечення по даній справі, то позивач втратить будь-яку можливість на стягнення коштів, що призведе до непоправних наслідків та взагалі унеможливить розгляд даної справи. Таким чином, забезпечення позову в даному випадку виступає запорукою виконання можливого рішення суду.

Просить накласти арешт на банківські рахунки ПП «Центр-монтаж-енерго» (, м. Умань, вул. Успенська, 17) в межах суми 296 149 гривень 70 копійок до вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 149 ЦПК України передбачено підстави для забезпечення позову.

Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з п. 3 - 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Так, судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу зміни формулювання наказу та стягнення частини заробітної плати, визнання незаконними та скасування наказів про зміну в організації виробництва та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

При цьому, майнові вимоги позову стосуються, зокрема, стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП, що за підрахунком позивача складає 296 146,70 грн.

Серед доказів, якими позивачка підтверджує свої доводи, надано: рішення адміністративної колегії Черкаського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 5-р/к від 21.06.2017 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», рішення Антимонопольного комітету України № 784 - р від 10.12.2019 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» та ухвалу, роздруковану із Єдиного реєстру судових рішень щодо продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000432 від 27.07.2018.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Верховний Суд у постанові від 28.03.2019 року по справі № 824/239/2018 зазначив, що судове рішення як найвищий акт правосуддя повинно бути виконуваним, оскільки виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Проте, як видно з заяви про забезпечення позову, представник позивача просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на банківські рахунки ПП «Центр-Монтаж-Енерго».

За таких підстав, враховуючи господарську діяльність підприємства, ціну заявленого позову, суд вважає, що обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном (грошовими коштами) є неспівмірним та може призвести до незворотних наслідків для діяльності «Центр - Монтаж - Енерго».

Крім того, заявник просить накласти арешт на банківські рахунки ПП «Центр-Монтаж-Енерго» в межах суми 296 149, 70 грн, при цьому будь-яких рахунків, що належить підприємству та видів таких рахунків не зазначає.

В даному конкретному випадку без зазначення конкретного рахунку відповідача у справі рішення суду є не виконуваним.

Крім цього, заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення і з інших підстав.

Доводи заявника про можливу неспроможність підприємства задовольнити позовні вимоги заявниці не обґрунтовані достатніми та належними доказами.

При цьому, судом відхиляються як безпідставні, покликання позивача як на підстави вжиття судом заходів забезпечення позову встановлення державним виконавцем відсутності за відповідачем будь-якого рухомого чи нерухомого майна, оскільки на підтвердження даних доводів заявником не надано до суду належних та допустимих доказів та дана обставина не стосується виду забезпечення позову зазначеного у заяві.

Також не заслуговують на увагу посилання позивача на рішення у справі № 705/6636/13-п, щодо порушення відповідачем трудового законодавства, оскільки позивачем дані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами та по суті стосуються порушень, які мали місце у 2013 році.

Також доводи позивача про невиконання договірних зобов`язань у справах № 925/529/18 та № 920/763/18 не підтверджені доказами та по суті не можуть бути взяті судом до уваги як підстава для припущення щодо ухилення відповідача від виконання рішення суду у разі його задоволення, оскільки стосуються контрагентів відповідача у договірних зобов`язаннях.

Надані на адресу суду рішення Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, а також ухвала слідчого судді про продовження строку досудового розслідування по факту привласнення бюджетних коштів у діяльності Родниківської сільської ради не можуть свідчити про системність порушень з боку відповідача, його недобросовісність та ненадійність як сторони у даному конкретному спорі.

Суд зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду після подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи те, що позов подано позивачем ще у 2019 році, доказів на підтвердження будь-яких дій зі сторони відповідача, спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення до суду не надано.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Враховуючи викладене вище, виходячи з досліджених матеріалів заяви та системного аналізу наведених норм права, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки, заявницею не долучено жодного належного та допустимого доказу порушень її прав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 149-154, 247, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Центр - Монтаж - Енерго», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: директор приватного підприємства «Центр - Монтаж - Енерго» Гончаренко Павло Вікторович, директор товариства з обмеженою відповідальністю «Центр - Монтаж - Енерго» Кокодзей Володимир Миколайович про визнання незаконними та скасування наказів про зміну в організації виробництва та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, зміну формулювання наказу, стягнення частини заробітної плати та стягнення моральної шкоди, відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.М.Жежер