КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 3-32/97 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
Номер провадження: 22-з/824/42/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі Кчалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виселення та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання договору найму житлового приміщення недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського апеляційного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про скасування заходів забезпечення позову, яку обґрунтовував тим, що ухвалою Московського районного суду міста Києва від 09 серпня 1995 року у справі № 2-1264/12 за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання реєстраційного свідоцтва про право власності недійсним та визнання договору найму недійсним, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 з сином на праві власності.

Разом з тим, ухвалою Київського міського суду від 07 лютого 1997 року вказану справу прийнято до провадження цього суду та призначено до розгляду.

Рішенням Київського міського суду від 14 квітня 1997 року, ухваленого за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про виселення та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання договору найму житлового приміщення недійсним, первісний позов ОСОБА_2 задоволено.

Вселено ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5 , 1986 року народження, в квартиру АДРЕСА_1 .

Виселено з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .

В позові ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсними: свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , видане 23 лютого 1995 року виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів міста Києва і зареєстроване 28 березня 1995 року за № 2660 в БТІ міста Києва та договір найму зазначеної квартири, укладений ЖЕО № 204 Московського району в місті Києві з ОСОБА_2 у зв`язку з приватизацією квартири.

Також, ОСОБА_1 зазначив, що ухвалою Верховного Суду України від 02 липня 1997 року вказане рішення Київського міського суду у справі від 14 квітня 1997 року залишено без змін.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Московського районного суду міста Києва від 09 серпня 1995 року.

ОСОБА_2 проти задоволення заяви ОСОБА_1 заперечила, посилаючись на те, що необхідність у забезпеченні позову, а саме: накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1 не відпала, оскільки судами розглядаються справи щодо користування спірною квартирою, а спір щодо даної квартири триває.

В судове засідання учасники справи не з`явились. Про причину своєї неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи та додані до заяви документи, судом встановлено, що ухвалою Московського районного суду міста Києва від 09 серпня 1995 року у справі № 2-1264/12 за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання реєстраційного свідоцтва про право власності недійсним та визнання договору найму недійсним, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 з сином на праві власності.

Разом з тим, ухвалою Київського міського суду від 07 лютого 1997 року вказану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

Рішенням Київського міського суду від 14 квітня 1997 року, яке залишено без змін ухвалою Верховного Суду України від 02 липня 1997 року, первісний позов ОСОБА_2 задоволено.

Вселено ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5 , 1986 року народження, в квартиру АДРЕСА_1 .

Виселено з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .

В позові ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсними: свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , видане 23 лютого 1995 року виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів міста Києва і зареєстроване 28 березня 1995 року за № 2660 в БТІ міста Києва та договір найму зазначеної квартири, укладений ЖЕО № 204 Московського району в місті Києві з ОСОБА_2 у зв`язку з приватизацією квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частинами 9, 10 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи те, що розгляд справи за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання реєстраційного свідоцтва про право власності недійсним та визнання договору найму недійсним, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 з сином на праві власності в межах даної справи завершено ухваленням 14 квітня 1997 року Київським міським судом рішення у справі, яке залишено без змін ухвалою Верховного Суду України від 02 липня 1997 року, тому, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у межах даної судової справи.

Посилання ОСОБА_2 на те, що судами розглядаються справи щодо права користування спірною квартирою, колегія суддів відхиляє, так як розгляд судами інших справ щодо права користування квартирою не має відношення до справи № 2-1264/12 за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання реєстраційного свідоцтва про право власності недійсним, визнання договору найму недійсним в межах якої застосовано заходи забезпечення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову необхідно задовольнити та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Московського районного суду міста Києва від 09 серпня 1995 року.

Керуючись ст. 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Московського районного суду міста Києва від 09 серпня 1995 року у справі № 2- 1264/12 за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання реєстраційного свідоцтва про право власності недійсним та визнання договору найму недійсним, а саме: скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 з сином на праві власності.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар