Провадження № 22-ц/812/267/22 Головуючий суду першої інстанції Квєтка І.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року м. Миколаїв Справа 485/562/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2021 року про призначення експертизи, постановлену під головуванням судді Квєтки І.А., в залі судового засідання в м. Снігурівка, о 13 год 38 хв, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька,

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька.

Доводи позову обґрунтовував тим, що 3 серпня 2004 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб.

Проте постійні непорозуміння між подружжям призвели до того, що у них припинились фактичні подружні стосунки, вони перестали спільно вести господарство, внаслідок чого за рішенням суду у січні 2007 року шлюб було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач народила дитину сина ОСОБА_4 , у свідоцтві про народження кого, він записаний батьком дитини на підставі статті 122 СК України.

У нього є обґрунтовані сумніви у тому, що дитина зачата від нього та він є біологічним батьком дитини.

Посилаючись на викладене ОСОБА_2 просив суд виключити із актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відомості про нього, як про батька дитини.

07 грудня 2021 року в судовому засіданні ОСОБА_2 повторно заявив клопотання про призначення у справі судово молекулярно-генетичної експертизи для з`ясування наявності кровного споріднення з дитиною.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2021 року клопотання позивача задоволено.

Повторно призначено судово молекулярно-генетичну експертизу.

На вирішення експертів поставлено питання: чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ?

Проведення експертизи доручено Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

Зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що для встановлення біологічного батьківства (чи його спростування) потребуються спеціальні знання в області медицини.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив її скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що ухвалою суду першої інстанції від 11 серпня 2021 року було призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, на яку ОСОБА_3 не з`явилась, незважаючи на обізнаність, ігноруючи виклики щодо з`явлення до експертної установи.

Тобто фактично було встановлено, що ОСОБА_3 ухиляється від участі в експертизі, а тому суд відповідно до статті 109 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено.

У статті 113 ЦПК України визначено підстави для призначення додаткової і повторної експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи у справі відсутній будь-який висновок, а тому підстави для призначення повторної експертизи у суду були відсутні, тобто рішення не відповідає вимогам процесуального закону, що є обов`язковою підставою для скасування ухвали від 07 грудня 2021 року.

Суд призначив експертизу з власної ініціативи, що є також грубим порушенням вимог процесуального права, оскільки суд вирішує питання про призначення експертизи за клопотанням сторін.

Скаржник звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які заяви позивача або відповідача про призначення повторної судово молекулярно-генетичної експертизи.

Тобто суд першої інстанції без будь-яких письмових клопотань в порушення вимог статті 183 ЦПК України призначив повторну експертизу, і не судово-медичну (генетичну) експертизу, а судово молекулярно-генетичну експертизу, тобто яка проводиться за іншими правилами, замість правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово медичної імунології бюро судово-медичної експертизи.

Також суд безпідставно обмежив його у праві, передбаченому ЦПК України, щодо обрання експертної установи, якою він визначив Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи, якому вже доручалось проведення експертизи ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області.

Крім того, судом першої інстанції не виконано вимоги Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, зокрема, в ухвалі не зазначено перелік об`єктів, що підлягають дослідженню (у тому числі порівняльних зразків та інших матеріалів, направлених експертові, або посилання на такі переліки, що містяться в матеріалах справи); інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Суд в ухвалі не зазначив, які біологічні зразки необхідно відібрати, кров чи мазок слини.

Позивач наполягав на відібранні крові, а в призначеному Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України відбір крові не здійснюється.

Отже оскаржувана ухвала не відповідає вимогам процесуального законодавства та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5.

На день слухання справи від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).

З матеріалів справи встановлено, що позивач, звертаючись до суду з зазначеним позовом, одночасно заявив письмове клопотання про призначення у справі судово-медичної (генетичної) експертизи, проведення якої доручити експертам Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи у м. Одеса (а.с. 11).

02 червня 2021 року було відкрито провадження у справі.

11 серпня 2021 року заявлене клопотання ОСОБА_2 було задоволено та ухвалою суду першої інстанції призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Одеському обласному бюро судово-медичної експертизи у м. Одеса.

03 листопада 2021 року Комунальна установа «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації повернуло ухвалу суду про призначення експертизи без виконання у зв`язку з неприбуттям відповідача з дитиною до експертної установи для відбору біологічних зразків.

11 листопада 2021 року провадження у справі було поновлено.

Відповідно до протоколу судового засідання від 07 грудня 2021 року, яке відбувалося за участю обох сторін, під час з`ясування судом питання щодо клопотання про проведення експертизи, заявлене позивачем раніше, ОСОБА_2 повторно заявив клопотання про проведення раніше заявленої експертизи.

Відповідач в свою чергу не заперечувала щодо проведення експертизи, проте була проти проведення її у місці Одеса.

Відповідно до частини 1 статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України).

За приписами частини 1 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану .

Згідно з частиною 1 та 2 статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Зміст статті 136 СК України свідчить, що підставою для оспорювання презумпції батьківства є невідповідність встановленого батьківства факту біологічного походження. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей з актового запису про народження дитини.

Відповідно до частини 1 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі №399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Згідно з частиною 3 статті 103 ЦПК України право вибору експертної установи за відсутності згоди сторін належить суду.

Отже суд першої інстанції для встановлення факту біологічного батьківства правильно призначив молекулярно генетичну експертизу, клопотання про проведення якої вдруге заявляв позивач в судовому засіданні суду першої інстанції 07 грудня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції призначив у справі повторну експертизу є безпідставними, оскільки відповідно до оскарженої ухвали суд першої інстанції зазначив, що суд повторно, тобто вдруге, призначає судову експертизу, оскільки вперше така експертиза була призначена 11 серпня 2021 року. Заявлене раніше клопотання позивача про призначення у справі експертизи згідно з протоколом судового засідання було підтримано останнім, у зв`язку з чим суд першої інстанції вдруге задовольнив таке клопотання.

Щодо аргументів скарги про те, що суд першої інстанції призначив не судово-медичну (генетичну) експертизу, а судово молекулярно-генетичну експертизу, яка проводиться за іншими правилами, замість правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, то треба зазначити наступне.

Завданням молекулярно-генетичної експертизи є установлення генетичних ознак людини в об`єктах біологічного походження. До питань, які вирішує молекулярно-генетична експертиза відносяться, зокрема, питання встановлення факту біологічного батьківства або материнства. Спеціальністю судового експерта за видами судових експертиз, зокрема, біологічної експертизи, є молекулярно-генетичні дослідження. Призначається саме молекулярно-генетична експертиза, оскільки об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана із біологічного матеріалу людини. ДНК це макромолекула, яка зберігає в собі не тільки спадкову інформацію, але ще є детальною інструкцією по розвитку всього організму умовно з одної універсальної клітини.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі щодо його обмеження судом першої інстанції у праві обрання експертної установи не заслуговують на увагу з огляду на те, що в судовому засіданні суду першої інстанції, відповідач заперечувала проти проведення експертизи в м. Одесі.

З огляду на відсутність згоди між сторонами щодо експертної установи суд першої інстанції на підставі статті 103 ЦПК України визначив експертну установу - Миколаївський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким визначенням експертної установи з огляду на те, що Миколаївський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України є державною спеціалізованою установою судової експертизи, а тому є належною установою для проведення такого роду експертиз. Крім того дана експертна установа розташована в межах місця проживання дитини, яка має брати участь у експертному дослідженні, а тому суд першої інстанції також виходив з інтересів дитини та її матері, які проживають за територіальним поділом ближче до цією експертної установи.

У справі відсутні будь-які об`єктивні дані чи відомості про неможливість призначення експертизи у визначеній експертній установі. Позивач намагається обґрунтувати необхідність призначення експертизи в будь-якій іншій установі своїми припущеннями щодо відсутності належних фахівців для проведення зазначеної експертизи. При цьому позивач окрім власних доводів (припущень) щодо визначеної судом експертної установи не надав суду жодних об`єктивних, тобто, таких, що існують незалежно від особистих уявлень чи сприйняття певних фактів відповідачем, даних, які б доводили неможливість проведення такої експертизи визначеною експертною установою. ДНК дослідження в центрі проводяться кваліфікованими фахівцями, які атестовані як судові експерти і мають право на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи за експертною спеціальністю 9.5 Молекулярно-генетичні дослідження. Таким чином у цивільних справах за ухвалою суду або на замовлення сторони процесу результати ДНК дослідження оформлюються висновком експерта, який є допустимим і належним джерелом доказів у справі.

Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана із біологічного матеріалу людини. Найбільш простим і надійним способом отримання біологічного матеріалу для проведення дослідження є відібрання зразків букального епітелію (клітин слизової оболонки ротової порожнини) за допомогою ватної палички або стерильною нейлоновою щіточкою. Відтак процедура відбору є абсолютно безболісною та неінвазивною.

Відібрання зразків букального епітелію для проведення судової експертизи у справах про спірне батьківство здійснюється виключно працівником центру судовим експертом, якому доручено проведення експертизи. Відбір проводиться за умови одночасної явки ймовірного батька, матері та дитини із пред`явленням оригіналів документів, що посвідчують особу (паспортів для ймовірних батьків та свідоцтва про народження для дитини). З огляду на зазначене, в оскаржуваній ухвалі суду не зазначено та не долучено об`єктів (зразків), які підлягають дослідженню, а тому доводи апеляційної скарги з цього питання є неприйнятними.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що позивач заявляв про проведення вказаної експертизи зі зразками крові, але в Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України відбір крові не здійснюється не можуть бути взяті до уваги, виходячи з того, що ДНК-тестування проводиться за різними формами біологічного матеріалу можливо провести тест зі слиною, кров`ю, нігтями, волоссям, але процедура відібрання зразків букального епітелію є абсолютно безболісною, неінвазивною та головне не причиняє дискомфорту дитині та у даному випадку проводиться в експертній установі.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм процесуального права.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2021 року залишити без змін.

З огляду на висновок суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 27 січня 2022 року.