Провадження № 2/522/654/22
УХВАЛА

18 січня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Другого Приморського відділу ДВС у м. Одесі, про зняття арешту з майна шляхом скасування запису про обтяження майна,

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Другого Приморського відділу ДВС у м. Одесі, про зняття арешту з майна шляхом скасування запису про обтяження майна.

Позов обґрунтовано тим, що на виконанні у Другого Приморського відділу ДВС у м. Одесі перебуває виконавче провадження № 30340334 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2011.

Указує, що йому на праві власності належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 , а інша Ѕ частина квартири належала його матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй, та одночасно повідомлено, що зареєструвати за ним право власності на всю квартиру не є можливим, оскільки на належну позивачу Ѕ частину квартири накладено арешт на підставі постанови Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25.12.2012 в рамках виконавчого провадження № 30340334.

Указує, що він вчасно сплачував аліменти та заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 30340334 у нього відсутня, у зв`язку з чим правових підстав для накладення арешту на його майно не існувало.

На підставі наведеного позивач звернувся з позовом про зняття арешту з майна шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження майна зареєстрованого 25.12.2012 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої Другим Приморським ВДВС Одеського МУЮ в рамках виконавчого провадження № 30340334.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Із матеріалів позовної заяви слідує, що на виконанні у Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 30340334 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2011, в рамках якого постановою від 24 грудня 2012 року накладено арешт на майно боржника - ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного/приватного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, ураховуючи, що позивач є стороною виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), суд приходить до висновку, що позивач має право на захист своїх порушених інтересів в порядку статей 447-448 ЦПК України, звернувшись до суду з відповідною скаргою.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

З аналізу вищенаведених норм суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадженні у даній справі, оскільки позивач є боржником у виконавчому провадженні, спір не пов`язаний з належністю майна, на яке накладено арешт, тому позивач не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02 червня 2020 року у справі № 201/10187/18, провадження № 61-6651св19.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021, справа № 712/12136/18.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку позовного провадження, то у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 2, 19, 186, 353, 354 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Другого Приморського відділу ДВС у м. Одесі, про зняття арешту з майна шляхом скасування запису про обтяження майна - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Т. Ю. Федчишена