БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2280/2021
Провадження № 2/497/138/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

секретаря судового засідання - Ковтун О.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06.12.2021 року звернувся до суду з вищеназваною позовною заявою (а.с.1-3), яку наступного дня ще до відкриття провадження по справі - уточнив (а.с.26-28), та просить постановити рішення, яким визнати за ним, позивачем право власності:

- на 1/6 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- на 3/6 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- на 2/6 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , як за членом колгоспного двору.

Свої вимоги мотивує тим, що станом на 14 квітня 1991 року членами коглоспного двору за вказаною адресою були: він - ОСОБА_1 , батько позивача - ОСОБА_2 та мати позивача - ОСОБА_3 , та кожному з них належало по 1/3 частині зазначеного будинку з господарськими будівлями, а відтак є необхідність в оформленні за ним, позивачем права власності на належну йому частку домоволодіння як за членом колгоспного двору.

Крім того, він позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадкоємцем за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті батька, спадщину що відкрилася успадкував він, позивач та його мати у рівних частках, але належним чином не оформили свої спадкові права.

Після смерті матері він позивач, звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення права власності, однак йому було відмовлено.

Зазначене стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою суду від 07.12.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання на 10:00 годину 29.12.2021 року (а.с.32), про що повідомлено сторін по справі (а.с.33).

Цією ж ухвалою витребувано копії спадкових справи щодо майна померлих осіб (а.с.32).

В підготовче засідання 29.12.2021 року:

- позивач не прибув, повідомлений належним чином. В позовній заяві зазначив клопотання про розляд справи у його відсутністьу (а.с.3).

- відповідач Городненська сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином (а.с.33, 35). Позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі представника, про що надав відповідну заяву (а.с.36).

Ухвалою суду від 29.12.2021 року підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду на 24.01.2022 року (а.с.43), про що повідомлено усіх учасників судового розгляду згідно вимог чинного законодавства (а.с.44, 45).

В судове засідання 24.01.2022 року:

- позивач не прибув, повідомлений належним чином, проте позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні у повному обсязі, просив судовий розгляд провести у його відсутність, про що подав відповідну заяву до суду (а.с.126).

- відповідач Городненська сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином (а.с.33, 35, 44-45). Позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі представника, про що раніше надав відповідну заяву (а.с.36).

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_1 , відносилось до суспільної групи «Колгоспний двір», до складу якого входили:

-голова двору ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

-дружина голови двору ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

-син подружжя ОСОБА_1 ,

що підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.11.2021 року за №1623 (а.с.13).

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).

Положеннями пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

В силу зазначених вимог, позивачка та померлі фактично є власниками зазначеного домоволодіння в рівних частках як члени колгоспного двору.

Судовим розглядом встановлено, що позивач мав намір зареєструвати право власності на свою частку зазначеного домоволодіння, однак державний реєстратор відмовив позивачу у реєстрації права власності в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують набуття позивачем права власності на частку житлового будинку за названою адресою (а.с.19).

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із подальшими змінами і доповненнями.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 18 названого Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703.

Згідно п.9 Порядку … разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

У відповідності з п.п.23, 24 Порядку … за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

За результатом розгляду заяви державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації (крім заяви, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, інших заяв, що подавалися суб`єкту державної реєстрації прав або нотаріусу, та документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав), видає витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав у паперовій формі (у разі його формування у паперовій формі) чи у разі відмови у проведенні державної реєстрації прав - рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі (за бажанням заявника). На заяві, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, заявником у довільній формі зазначаються відомості про отримання документів у повному обсязі та проставляється власний підпис.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком … (п.40).

Так, згідно п.42 Порядку ... для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:

1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Разом з цим, п.43 Порядку … визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з по господарської книги;

2) виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Враховуючи наявність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, тобто позивачі реалізував своє право на захист в позасудовому порядку, внаслідок чого звернулися з даним позовом до суду.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст. 392 ЦК України, оскільки позивач будучи власником житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_1 , не може зареєструвати право власності в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, внаслідок чого порушуються його права як власника, що підлягають захисту в судовому порядку.

З цих підстав, суд дійшов до висновку, що всі члени колгоспного двору володіли домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 у рівних частках, тобто: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у рівних частках по 1/3 частці кожний (а.с.13).

А відтак вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , запис акту про смерть №27 від 20.04.2011 року, складений Виконавчим комітетом Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії НОМЕР_1 (а.с.29).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями за законом першої черги є:

- дружина ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію щлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.31);

- син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Городненською сільською радою Болградського району Одеської області від 04.09.1978 року (а.с.7).

Померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 постійно проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 1943 року по день своєї смерті (а.с.15).

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 в спадковому домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 спільно зі спадкодавцем були зареєстровані: дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.16).

За повідомленням Одеського державного нотаріального архіву від 17.12.2021 року, щодо спадкової справи №64/2012 до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , то така заведена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. (а.с.37).

З матеріалів спадкової справи №64/2012, наданої Приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 вбачається (109-130)., що з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася 12.06.2012 року дружина померлого ОСОБА_3 (а.с.111 зворотна сторінка, 112) та ІНФОРМАЦІЯ_7 син ОСОБА_1 (а.с.119), та 14.08.2012 року їм було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки загальною площею 1.6920 га та 1,6490 га. (а.с.127, 128 зворотна сторінка).

Таким чином спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 у рівних частках прийняли його дружина та син: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , кожний по 1/6 частці.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , запис акту про смерть №701 від 02.10.2017 року, складений Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на підставі якого видано свідоцтво про її смерть серії НОМЕР_3 (а.с.8, 30).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 3/6 (1/3 + 1/6) частки житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_1 .

За час свого життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким усі свої права та обов`язки, які їй належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе її майно, де б воно не знаходилося та з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй, та на що вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Даний заповіт посвідчено 18.08.2016 року секретарем Городненської сільської ради Болградького району Одеської області Алавацькою М.С., зареєстрований в реєстрі за 58 (а.с.54).

Таким чином, спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , посвідченим секретарем Городненської сільської ради Болградського району Одеської області 18.06.2016 року, зареєстрованим в реєстрі за № 58 є ОСОБА_1 , позивач по справі та видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.9).

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 в спадковому домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 спільно зі спадкодавцем був зареєстрований: син ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.14).

За повідомленням Одеського державного нотаріального архіву від 17.12.2021 року, щодо спадкової справи №163Б/2018 до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , то така заведена Третьою Одеською державною нотаріальною конторою (а.с.37).

З матеріалів спадкової справи №163-Б/2018, наданої Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області, щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 вбачається (а.с.47-102), що з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся ІНФОРМАЦІЯ_8 син померлої ОСОБА_1 (а.с.49), та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки (87, 90, 96, 101).

Однак, згідно постанови від 26.04.2018 року державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку домоволодіння (а.с.18).

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України.

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України).

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Положеннями ч.1 ст.1245 ЦК України визначено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Статтею 1261 ЦК України визначено коло спадкоємців за законом першої черги, а саме: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1, ч.3, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті батьків і успадкував 1/6 частину домоволодіння за законом після смерті батька та 3/6 частини вище зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за заповітом після смерті матері.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно зі ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст.2 ЦПК України.

При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.182, 328, 216-1218, 1221, 1262, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст.ст.4, 5, 10, 13, 81-83, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженцем с. Городнє Болградського району Одеської області, паспорт № НОМЕР_4 , виданий органом 5129 від 24.04.2017 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок з господарським будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 :

- на 1/6 частину як за спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- на 3/6 як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- на 2/6 частини як за членом колгоспного двору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Кодінцева