КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/18595/21

номер провадження №22-ц/824/729/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Беркут Анни Олексіївни

на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року /суддя Миколаєць І.Ю./

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Києво-Святошинського районного суду Київської області, треті особи: Вища рада правосуддя, Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України, ОСОБА_3 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

17.08.2021 р. адвокат Беркут А.О., яка здійснює представництво інтересів ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом у якому просить стягнути 13000,00 грн. майнової шкоди та 2000,00 грн. моральної шкоди пов`язаної із винними діями працівника апарату суду, а також судові витрати.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження./а.с. 153-154/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - Беркут А.О. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу скасувати, позов направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, стягнувши з Держави Україна за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинського районного суду Київської області судові витрати.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що застосування, положення частини шостої статті 1176 ЦК можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема суду, які не пов`язані із здійсненням правосуддя, відправленням судочинства. Зазначене узгоджується із постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2018 у справі № 454/1642/16-ц. У даній справі предметом позову є те, що вищий адміністративний керівний склад Києво-Святошинського районного суду Київської області, зокрема, незаконно обмежив доступ позивача до справ. Тобто, предметом розгляду майбутньої справи є інші дії працівників Києво-Святошинського районного суду Київської області, які не пов`язані із здійсненням правосуддя, і тому, як на підставу вимог позивач посилався на загальні підстави стягнення шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади - ст. 1174 ЦК. Святошинський районний суд міста Києва відмовляючи позивачу у «доступі до захисту своїх порушених прав та зверненні до суду», послався на «імунітет суду», однак не урахував підстав та/або обставин цих справ (суті спору) у порівнянні із позовом. Також наголошувала, що Святошинським районним судом міста Києва залишено поза увагою, що апелянт фактично позивається до Держави Україна, а Києво-Святошинський районний суд Київської області, виходячи з обставин справи та змісту ст. ст. 1166, 1167, 1172 - 1176 ЦК, виступає більше не як «суд» (у класичному розумінні), а як орган державної влади, працівником якого завдано моральної та матеріальної шкоди позивачу (ст. 1174, ч. 6 ст. 1176 ЦК). Оскільки саме діяннями гр. ОСОБА_3 - посадовою/службовою особою Києво-Святошинського районного суду Київської області нанесено шкоду позивачу, Держава Україна в особі її органу - Києво-Святошинського районного суду Київської області має відповідати за шкоду, заподіяну діяннями працівника такого органу.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з поверненням справи для продовження розгляду на підставі наступного.

Судом першої інстанції відмовлено у відкритті провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Обґрунтовуючи підстави відмови, суд першої інстанції керувався вимогами ч. 11 ст. 49 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" яка вказує, що за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом, а на законодавчому рівні встановлено імунітет суду, і він не може бути відповідачем у цивільній справі.

Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду, покладається на державу, а не на суд.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Враховано судом першої інстанції також і висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №454/3208/16-ц про те, що позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Судом першої інстанції також вказано, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України.

Водночас, у разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду (судді) шкоди з підстав, не передбачених статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції не врахував, що у даній справі предметом позову є те, що вищий адміністративний керівний склад Києво-Святошинського районного суду Київської області, зокрема, незаконно обмежив доступ позивача до справ. Тобто, предметом розгляду майбутньої справи є інші дії працівників Києво-Святошинського районного суду Київської області, які не пов`язані із здійсненням правосуддя, і тому, як на підставу вимог позивач посилався на загальні підстави стягнення шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади - ст. 1174 ЦК.

Суд першої інстанції, посилаючись на «імунітет суду», не урахував підстав та обставин справи оскільки позивач фактично позивається до Держави Україна, а Києво-Святошинський районний суд Київської області, виходячи з обставин справи та змісту ст. ст. 1166, 1167, 1172 - 1176 ЦК, виступає як орган державної влади, працівником якого завдано моральної та матеріальної шкоди позивачу (ст. 1174, ч. 6 ст. 1176 ЦК).

Крім того, апеляційний суд наголошує, що відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, на користь апелянта належить стягнути судовий збір з відповідача у розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Беркут Анни Олексіївни на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

стягнути з Держави Україна за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинського районного суду Київської області (, місцезнаходження вул. Мельниченка, 1, Київ, 03170) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ) 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: