Провадження № 2/337/42/2022
ЄУН № 337/394/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Ширіної С.А.,

за участі секретаря Бикової С.Б.,

розглянувши у відритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України»(скорочена назва АТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 грудня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі Банк та/або Позивач) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник та/або клієнт) був укладений договір у вигляді заяви про приєднання № 1316823/160916 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу.

За умовами п. 3.4 Заяви про приєднання, Банк, на підставі наданих Клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває Клієнту картковий рахунок за тарифним пакетом «МІЙ КОМФОРТ».

Згідно п.п 3.4.1 Клієнту відкривається поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривнах на умовах тарифного пакету «МІЙ КОМФОРТ», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайтах банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку.

Банк встановив Клієнту Кредит в сумі 28000,00 грн., відповідно до п.п.6.6.1 Заяви процентна ставка за Кредитом складає 38,00 % річних за користування кредитними коштами.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором у відповідача станом на 21січня 2020 року рахується заборгованість у сумі 38711 (тридцятьвісімтисяч сімсот одинадцять) гривень 17 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 28550,17 грн.; заборгованості за відсотками 8182,94 грн.; комісії 394,93 грн., заборгованості по пені 2104,58 грн., розміру 3% річних на суму простроченого кредиту -291,21 грн.; розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 118,64 грн..; суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 18,74 грн., суми втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 49,95 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитом в розмірі 38711,17 грн. та понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою суду від 09.06.2021 р. заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду задоволено. Заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2020 року за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. Призначено у справі підготовче судове засідання на 05 липня 2021 р.

Ухвалою суду від 22.12.2021р. підготовче провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18 січня 2022р.о 13-45 годині в приміщенні Хортицького районного суду м.Запоріжжя, в залі суду №14, з викликом учасників справи .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04лютого 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України»(скорочена назва АТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26грудня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі Банк та/або Позивач) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник та/або клієнт) був укладений договір у вигляді заяви про приєднання № 1316823/160916 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу.

За умовами п. 3.4 Заяви про приєднання, Банк, на підставі наданих Клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває Клієнту картковий рахунок за тарифним пакетом «МІЙ КОМФОРТ».

Згідно п.п 3.4.1 Клієнту відкривається поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривнах на умовах тарифного пакету «МІЙ КОМФОРТ», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайтах банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку.

Банк встановив Клієнту Кредит в сумі 28000,00 грн.

Згідно пункту 6.7. Заяви про приєднання, Клієнт щомісячно здійснює часткове повернення Кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, також Клієнт має право провести повне чи часткове погашення Кредиту.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором у відповідача станом на 21січня 2020 року рахується заборгованість у сумі 38711 (тридцять вісім тисяч сімсот одинадцять) гривень 17 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 28550,17 грн.; заборгованості за відсотками 8182,94 грн.; комісії 394,93 грн., заборгованості по пені 2104,58 грн., розміру 3% річних на суму простроченого кредиту -291,21 грн.; розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 118,64 грн..; суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 18,74 грн., суми втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 49,95 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Ч.2 ст. 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Державний ощадний банк України »).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В заяві №1316823/160916 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу , яку підписав ОСОБА_1 26.12.2018 року, процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині нарахування відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Тарифи користування платіжною карткою як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, позивачем не було доведено, що саме ці Тарифи, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання № 1316823/160916 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб , який міститься в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви . Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ "Державний ощадний банк України " дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023 -XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Крім того, суд вважає, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви , яка підписана відповідачем, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "Державний ощадний банк України " не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд доходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом покладання зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Аналогічна правова позиція щодо стягнення непогашеного тіла кредиту, викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 342/180/17.

Дослідивши наданий банком розрахунок заборгованості,станом на 21.01.2020 року, заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 27550 грн. 17 коп.

Що стосується стягнення суми заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит судом встановлено.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача 3% річних на суму простроченого кредиту у розмірі 291,21 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції за прострочення сплати кредиту за період з 01.02.2019 р. по 31.11.2019 р. в розмірі 49,95 грн., то зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст.1Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»№1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Сума індексації визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації на розмір приросту індексу споживчих цін, поділений на 100%.

Відповідно до ст.4 Закону №1282-ХІІ (в редакції, яка діяла до 01.01.2016р.), індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Проте, з 01.01.2016р. набрали чинності зміни до ст.4 Закону №1282-ХІІ, згідно з якими індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється у розмірі 103 відсотка.

Перевіривши наданий позивачем розрахунки суми індексації суд вважає, що він не відповідає вищевказаним вимогам закону та є невірним, у зв`язку з чим суд не бере його до уваги,оскільки згідно наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат вбачається що індекс інфляції за вказаний період не перевищує граничній поріг встановлений ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь АТ "Державний ощадний банк України " необхідно стягнути заборгованість з тіла кредиту у розмірі 27550 грн. 17 коп. та 3% річних на суму простроченого кредиту у розмірі 291,21 грн. , в задоволені інших позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмір 1381,20 грн.

Керуючись ст. ст. 3-5, 12, 81, 89, 141,247, 265, 268,354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525-527, 610, 611, 625, 1049, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» (Код ; 69063, м. Запоріжжя , пр. Соборний, 48, р/р № № НОМЕР_3 , в ОПЕРВ обласного управління Ощадбанк , МФО 313957 ) суму кредитної заборгованості в розмірі 27841(двадцять сім тисяч вісімсот сорок одну) гривню 38 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом 27550,17 грн., розміру 3% річних на суму простроченого кредиту 291,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» ( Код ; 69063, м. Запоріжжя , пр. Соборний, 48, р/р № № НОМЕР_3 , в ОПЕРВ обласного управління Ощадбанк , МФО 313957 ) судові витрати в розмірі 1381, 20 грн.

В задоволенні інших позовних вимог-відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 27 січня 2022 р.

Суддя: С.А. Ширіна

18.01.2022