ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/292/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/3558/21 Категорія: 304090000 Пересунько Я. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

особа, що подала апеляційну скаргу - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В квітні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 28 січня 2011 року.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 16 березня 2021 року відповідач має заборгованість в сумі - 22152,19 грн., що складається з 17946,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 17946,90 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4205,29 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0 грн. - нарахована пеня; 0 грн. - нараховано комісії.

Просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 22152,19 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що при укладенні договору з ОСОБА_1 позивач не дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживача» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Крім того, розмір внесених відповідачем грошових коштів на картковий рахунок значно перевищує фактично використані нею банківські кошти.

Не погоджуючись з рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу та просив рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилався на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета - заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Відповідач, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами.

Відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов висловивши певним чином згоду на них.

Із виписки чітко прослідковується, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомати, а отже й отримала кредитну картку, оскільки проведення вказаної операції є неможливим без наявності картки.

Користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення боргу, відповідач фактично погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, які діяли на момент укладення договору.

Крім того, разом з анкетою-заявою 21 червня 2011 року відповідачем також було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

У вказаній довідці зазначено: базова відсоткова ставка за користування кредитом - 2,5 % на місяць з розрахунку 360 днів в році; розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, штраф за порушення строків платежів 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії; порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

Відповідач неодноразово зверталася до Банку з метою перевипуску карти.

23 грудня 2021 року ОСОБА_1 надіслала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що під час підписання анкети-заяви її не ознайомлювали із Умовами та Правилами надання банківських послуг у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк». В анкеті - заяві домовленості сторін про сплату відсотків, комісії, пені та штрафів не було передбачено.

Кредитним договором у формі заяви про отримання кредиту від 28 січня 2011 року не передбачено зміни умов договору в односторонньому порядку.

Згідно наданої позивачем виписки по картковому рахунку, відповідачем в період з 28 лютого 2013 року по 27 квітня 2020 року було знято 100925,31 грн., а повернуто позивачу отримані від нього кошти на загальну суму 165006,23 грн.

Вважає, що оскільки переплата відповідача перед позивачем становить 64080,92 грн. то вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 17946,90 грн. є безпідставною.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 січня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

У заяві зазначено, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася та згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua.

Як доказ банком надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які не підписані позичальником. Відповідно до вказаного витягу з Тарифів Банк пропонує кредитування за чотирма схемами. Визначити, яку конкретну схему кредитування обрано відповідачем, з наданих документів встановити неможливо.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 16 березня 2021 року відповідач має заборгованість в сумі - 22152,19 грн., що складається з 17946,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 17946,90 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4205,29 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0 грн. - нарахована пеня; 0 грн. - нараховано комісії.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив суд стягнути заборгованість за тілом кредиту та за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28 січня 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (без уточнення обраного виду карти) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов узгоджені з відповідачем при підписанні анкети-заяви від 28 січня 2011 року.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Такі висновки відповідають позиції Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що анкета - заява від 28 січня 2011 року, крім анкетних даних ОСОБА_1 не містить жодних відомостей, на підставі яких можна встановити волевиявлення позичальника на укладення кредитного договору на умовах, що заявлені позивачем.

До позовної заяви не додані документи, які підтверджують, що на момент підписання заяви, відповідач була ознайомлена саме з заявленими позивачем умовами кредитування з використанням кредитки. Надані Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна» не підтверджують узгодження з позичальником конкретних умов кредитування. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач не підписувала надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www://privatbank.ua, то такі докази є неналежними і не беруться до уваги судом.

За таких міркувань, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України.

Таким чином, враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками, оскільки умовами анкети-заяви виконання такого виду зобов`язання відповідачем не передбачено.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про відмову у стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за тілом кредиту виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Оскільки, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, виходячи із частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає що з боржника необхідно стягнути на користь Банку фактично отриману суму кредитних коштів.

З матеріалів справи вбачається, а саме з виписки по рахунку за договором за період з 27 лютого 2013 року по 01 березня 2021 року відповідачем було використано кредитних коштів на загальну суму 191547,42 грн. (а.с. 55-62)

В той же час відповідачем внесено на погашення заборгованості за вище вказаний період 170115,64 грн. Сума неповернутих коштів складає 21431,78 грн.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів зазначає, що оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти не були повернуті Банку в повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в межах позовних вимог в сумі 17946,90 грн.

Доводи апелянта про те, що разом з анкетою-заявою 21 червня 2011 року відповідачем також було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» є безпідставними та не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки вищевказана довідка не була надана в суд першої інстанції під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що анкета-заява не містить даних про видачу відповідачу платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду та відповідно умов кредитування, як і не містить відомостей про бажаний кредитний ліміт.

Використання платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду є можливим лише за умови, що в анкеті-заяві позначено про те, яку конкретно картку отримав позичальник, інакше втрачається зв`язок між тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником, та, виходячи з чого, має орієнтуватися суд під час розгляду справи.

Довідка про умови кредитування надана Банком підписана в червні 2011 року та не збігається з датою підписання самої анкети - заяви та містить посилання на номер договору SAMDNS 096 тоді як в позовній заяві Банк посилається на анкету - заяву б/н від 28 січня 2011 року.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 4596,75 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2021 року змінити, скасувавши його в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в сумі 17946,90 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 4596,75 гривень.

В решті рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді