Ухвала

Іменем України

26 січня 2022 року

м. Київ

справа № 552/2208/20

провадження № 61-21165ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року у справі

за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Суми) Шкурупія Олександра Юрійовича, заінтересована особа - державна установа «Полтавський обласний центр контролю

та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України»,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії

та рішення головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Київський ВДВС

у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)) Шкурупія О. Ю., заінтересована особа - державна установа «Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» (далі - ДУ «Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України»), у якій просила: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шкурупія О. Ю. та скасувати постанову головного державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шкурупія О. Ю. від 19 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 66537239.

Скарга мотивована тим, що постановою Полтавського апеляційного суду від 21 липня 2021 року у справі № 552/2208/20 визнано незаконним

та скасовано наказ ДУ «Полтавський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 16 грудня 2019 року в частині

її звільнення із займаної посади лікаря-епідеміолога Новосанжарського районного лабораторного відділення Кобеляцького міжрайонного відокремленого підрозділу лабораторних досліджень ДУ «Полтавський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я» з 28 грудня 2019 року у зв`язку зі скороченням штату працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України; поновлено її на роботі на посаді лікаря-епідеміолога

у ДУ «Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорон здоров`я України» з 28 грудня 2019 року, а також стягнуто з ДУ «Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та завдану їй моральну шкоду.

На підставі виконавчого листа, виданого 11 серпня 2021 року Київським районним судом м. Полтави, головним державним виконавцем Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шкурупієм О. Ю. 17 серпня 2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66537239

з примусового виконання виконавчого листа № 552/2208/20 про поновлення її на посаді лікаря-епідеміолога у ДУ «Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я».

Постановою головного державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Суми) Шкурупія О. Ю. від 19 серпня 2021 року виконавче провадження закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України

«Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням

у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Підставою прийняття указаної постанови зазначено наказ про поновлення на роботі Полтавського обласного центру контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України від 21 липня 2021 року № 46-к/тр.

Вважала дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження неправомірними, а постанову про закінчення виконавчого провадження незаконною, оскільки у виконавчому листі чітко вказано «поновити її на роботі на посаді лікаря-епідеміолога

у ДУ «Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» з 28 грудня 2019 року», натомість

у наказі від 21 липня 2021 року № 46-к/тр зазначено лише про забезпечення допуску її до роботи з 22 липня 2021, відсутня дата з якої її поновлено

на роботі, а також інформація про посаду та установу в якій її поновлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2021 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду

від 29 листопада 2021 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що оскаржувана постанова державного виконавця прийнята на підставі та в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», її правомірність заявником не спростована.

На виконання постанови апеляційного суду від 21 липня 2021 року у справі № 552/2208/20 ДУ «Полтавського обласного центру контролю

та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» 21 липня 2021 року видало наказ № 46-к/тр, яким скасовано пункт 20 наказу

від 16 грудня 2019 року № 421-к/тр щодо звільнення ОСОБА_1 , забезпечено їй допуск до роботи на посаді лікаря-епідеміолога відділення епідеміологічного нагляду (спостереження) та профілактики інфекційних захворювань відділу дослідження біологічних факторів з 22 липня

2021 року, про що внесено запис до її трудової книжки.

Указаний наказ не оскаржувався та є чинним, а тому державний виконавець, встановивши факт фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, у межах наділених повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Судами враховано відповідну судову практику Верховного Суду у подібних правовідносинах.

23 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду

із касаційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Полтави

від 27 вересня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 29 листопада 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення

та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги її скарги.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що висновок державного виконавця про фактичне виконання судового рішення суду апеляційної інстанції

у повному обсязі, є передчасним, оскільки наказом боржника від 21 липня 2021 року скасовано наказ від 16 грудня 2019 року в частині її звільнення

з посади лікаря-епідеміолога Новосанжарського районного лабораторного відділення Кобеляцького міжрайонного відокремленого підрозділу лабораторних досліджень Державної установи «Полтавський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я», а поновлена вона

на посаді лікаря-епідеміолога у ДУ «Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я», тобто, не на посаді, з якої її було звільнено. При цьому судове рішення можна буде вважати виконаним у повному обсязі лише у тому випадку, коли її буде не тільки поновлено на роботі на вказаній у судовому рішенні та виконавчому листі посаді, а й зазначено дату поновлення саме із 28 грудня 2019 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені

в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності

та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль

за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено,

що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено,

що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження

і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб,

що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок виконання рішень про поновлення на роботі встановлений

у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно

до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановлює ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судами встановлено, що постановою Полтавського апеляційного суду

від 21 липня 2021 року у справі № 552/2208/20 визнано незаконним

та скасовано наказ ДУ «Полтавський обласний лаборатний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 16 грудня 2019 року в частині звільнення ОСОБА_1 із займаної посади лікаря-епідеміолога Новосанжарського районного лабораторного відділення Кобеляцького міжрайонного відокремленого підрозділу лабораторних досліджень Державної установи «Полтавський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я» з 28 грудня 2019 року у зв`язку

зі скороченням штату працівників за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді лікаря-епідеміолога

у ДУ «Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорон здоров`я України» з 28 грудня 2019 року. Стягнуто

з ДУ «Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 грудня 2019 року

по 10 березня 2021 року в розмірі 72 090,81 грн, а також 5 000,00 грн

у рахунок відшкодування моральної шкоди (а. с. 4-16, т. 4).

11 серпня 2021 року Київський районний судом м. Полтави видано виконавчий лист № 552/2208/20 про поновлення ОСОБА_1 на роботі

на посаді лікаря-епідеміолога у ДУ «Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України»

з 28 грудня 2019 року (а. с. 17, т. 4).

Постановою головного державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Суми) Шкурупія О. Ю. від 11 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66537239 з примусового виконання виконавчого листа

№ 552/2208/20 та надано боржнику - ДУ «Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» строк на виконання судового рішення - 10 робочих днів (а. с. 18, т. 4).

Наказом ДУ «Полтавського обласного центру контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» від 21 липня 2021 року

№ 46-к/тр на підставі постанови Полтавського апеляційного суду

від 21 липня 2021 року № 552/2208/20 скасовано пункт 20 наказу

від 16 грудня 2019 року № 421-к/тр щодо звільнення ОСОБА_1 ; ухвалено забезпечити допуск до роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря-епідеміолога відділення епідеміологічного нагляду (спостереження) та профілактики інфекційних захворювань відділу дослідження біологічних факторів

з 22 липня 2021 року; ухвалено унести запис про поновлення на роботі

до трудової книжки ОСОБА_1 ; ухвалено скласти скоригований табель обліку використання робочого часу за час вимушеного прогулу; ухвалено унести зміни до особової картки та особової справи ОСОБА_1

(а. с.19, т. 4).

21 липня 2021 року у трудовій книжці ОСОБА_1 на підставі наказу

від 21 липня 2021 року № 46-к/тр зроблено запис, відповідно до якого запис за № 10 є недійсним; ОСОБА_1 поновлена на посаді лікаря-епідеміолога відділення епідеміологічного нагляду та профілактики інфекційних захворювань відділу дослідження біологічних факторів ДУ «Полтавський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України»

(а. с. 20-25, т. 4).

Постановою головного державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Суми) Шкурупія О. Ю. від 19 серпня 2021 року виконавче провадження

№ 66537239 з примусового виконання виконавчого листа № 552/2208/20, виданого 11 серпня 2021 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі

на посаді лікаря-епідеміолога у ДУ «Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України»

з 28 грудня 2019 року, закінчено на підставі пункту 9 частини першої

статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»

(а. с. 26, т. 4).

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно

з виконавчим документом.

Тобто підставою закінчення виконавчого провадження відповідно

до положень пункту 9 частини першої статті 39 Закону України

«Про виконавче провадження» є факт виконання рішення суду у повному обсязі та у спосіб, зазначений у відповідному виконавчому документі.

При цьому перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний встановити факт виконання відповідного рішення боржником, зокрема, шляхом отримання від боржника доказів його виконання.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним Верховним Судом

у постановах: від 13 травня 2020 року у справі № 904/1209/18, від 01 жовтня 2020 року у справі № 914/3703/15, від 16 січня 2021 року у справі

№ 910/4071/17.

Таки чином, відмовляючи у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 ,

суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що на виконання постанови апеляційного суду від 21 липня

2021 року у справі № 552/2208/20 ДУ «Полтавського обласного центру контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» 21 липня 2021 року видало наказ № 46-к/тр, яким скасовано пункт 20 наказу

від 16 грудня 2019 року № 421-к/тр щодо звільнення ОСОБА_1 , забезпечено їй допуск до роботи на посаді лікаря-епідеміолога відділення епідеміологічного нагляду (спостереження) та профілактики інфекційних захворювань відділу дослідження біологічних факторів з 22 липня

2021 року, а також внесено відповідний запис до її трудової книжки.

Надаючи оцінку доводам заявника апеляційним судом правильно враховано те, що у мотивувальній частині постанови Полтавського апеляційного суду від 21 липня 2021 року (арк. постанови 19, 20) зазначено, що на виконання наказу МОЗ України від 27 червня 2019 року № 1475

«Про затвердження Плану оптимізації лабораторної мережі в системі громадського здоров`я» у ДУ «Полтавський обласний центр контролю

та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» відбулися структурні зміни, внаслідок яких Новосанжарське районне лабораторне відділення фактично припинило свою діяльність, замість нього у смт Нові Санжари нових структурних підрозділів не утворено (а. с. 170-187, 198-212,

т. 3).

Скасування пункту 20 наказу від 16 грудня 2019 року № 421-к/тр щодо звільнення ОСОБА_1 свідчить про поновлення порушеного права через

її поновлення на роботі з дати, яку роботодавець визначив як дату звільнення в оскаржуваному наказі, який судом було визнано незаконним.

При цьому доводи в цілому зводяться до незгоди з формулюванням змісту наказу роботодавця, який в судовому порядку не оскаржувався та є чинним.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції стосовно того, що державний виконавець діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом, правомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі,

на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України

«Про виконавче провадження».

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається,

що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені

у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шкурупія Олександра Юрійовича, заінтересована особа - державна установа «Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць