Справа № 484/2018/21
Провадження № 22-ц/812/114/22
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання - Біляєвій В.М.,

за участі представника позивача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 липня 2021 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Паньковим Д.А., повний текст складено 06 серпня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Первомайського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Первомайського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Первомайський МР ВДВС) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що через організатора торгів Державне підприємство «СЕТАМ»( далі - ДП «Сетам»), ним придбано на прилюдних торгах у Первомайського відділу ДВС автомобіль Volkswagen Passat 1.8, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що підтверджується протоколом ДП «СЕТАМ» (код в СДРІІОУ 39958500) № 510002 від 05 листопада 2020 року, відповідно до якого сума сплаченого гарантійного внеску становить 2 119,00 грн. та сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця становить 40 261,00 грн.

Вказана сума в розмірі 40 261.00 грн. за придбане майно, була сплачена ним на рахунок продавця 06 листопада 2020 року, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1.

11 листопада 2020 року державним виконавцем Первомайського МР ВДВС Ступак В.В. видано акт державного виконавця про проведені прилюдні торги вказаного автомобіля, згідно якого його визначено переможцем прилюдних торгів, які відбулись 05 листопада 2020 року, номер лоту 446872.

Пунктом 9 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції 29.09.2016 за №2831/5 визначено, що у разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення у позивача права власності, як у особи, що придбала рухоме майно.

Зберігачем вказаного автомобіля було Івано-Франківське відділення ДП МВС «Інформ-Ресурси».

На підставі даного акту він звернувся до зберігача майна з заявою про отримання придбаного автомобіля.

Згідно отриманої усної інформації (по телефону) від колишнього директора Івано-Франківського відділення ДП МВС «Інформ-Ресурси», Івано-Франківське відділення ліквідоване, а майно придбане позивачем на прилюдних торгах 05 листопада 2020 року, а саме автомобіль автомобіль Volkswagen Passat 1.8, 1992 року випуску, за місцем зберігання вказаним у оголошенні ДП «СЕТАМ» м. Івано-Франківськ, вул. Польова, 18 у зберігача ДП МВС «Інформ-Ресурси» відсутнє.

Згідно пояснення колишнього директора Івано-Франківського відділення ДП МВС «Інформ-Ресурси» вказаний автомобіль було утилізовано за рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2019 року № 945/2071/19, при цьому повідомив, що офіційно жодних документів, на підтвердження своїх слів надати не може.

18 грудня 2020 року, на адресу: м. Івано-Франківськ, вул. Польова, 18, Івано-Франківського відділення ДП МВС «Інформ-Ресурси» ним було надіслано «Укрпоштою» заяву щодо передачі йому вищевказаного автомобіля, проте лист було повернуто із відміткою «відсутня адреса одержувача».

18 листопада 2020 року позивач звернувся із заявою до відповідача з приводу повернення йому коштів, сплачених за спірний автомобіль, у задоволені якої листом від 03 грудня 2020 року № 60113 відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав для їх повернення.

У зв`язку із здобуттям доказу щодо спірного автомобіля, 11 лютого 2021 року він звернувся, безпосередньо, до директора Державного підприємства МВС України «Інформ- ресурси» стосовно надання йому необхідної інформації щодо придбаного ним , проте відповіді так і не отримав.

Враховуючи вищенаведене, позивач просив визнати протиправними дії відповідача щодо неповернення коштів сплачених 06 листопада 2020 року в сумі 40261 грн. та зобов`язати відповідача повернути вказані кошти.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтовуючи відмову у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що з врахуванням особливостей передбачених законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, є правочином та з врахуванням судової практики така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених ч.ч. 1-3 та ч.ч. 5, 6, ст. 203 ЦК (п.п. 45-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц).

Як встановлено судом першої інстанції, позивач не оскаржує законність проведених електронних торгів, не просить суд визнати їх недійсними, визнати акт державного виконавця неправомірним, не оскаржує дії державних виконавців, а просить стягнути з відповідача сплачені ним за придбаний автомобіль грошові кошти.

З огляду на вищевикладене, на думку суду, позивачем невірно обраний спосіб та порядок захисту свого права, оскільки відповідно до ст. 49 ЦПК України, суд позбавлений процесуальної можливості самостійно змінювати предмет чи підставу позовних вимог.

Не погодившись з цим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив про його скасування та ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги вказував, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є правильним.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, а саме те, що відповідач відмовився повернути апелянту грошові кошти сплачені ним за майно придбане за договором. В той же час, суд неправомірно не застосував приписи ст.693 ЦК України, за якими позивач як покупець майна має право вимагати від відповідача повернення сплаченої ним вартості майна.

Зважаючи на те, що основною вимогою є повернення коштів сплачених за придбане ним майно, яке у зв`язку з його відсутністю не може бути йому передане, очевидним є те, що рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.

Стосовно висновку суду щодо неможливості задоволення позову без зміни предмету чи підстав позову зазначив, що основним предметом позову є вимога про повернення грошових коштів за оплачене майно, але не отримане за договором. Ця вимога є самостійною і вирішення питання про обґрунтованість не залежить від наявності чи відсутності вимоги про визнання неправомірними дій відповідача. А тому, відсутність необхідності зміни позову є очевидною. Ухвалюючи рішення суд переплутав підстави позову та правове обґрунтування позову.

Крім того, саме на суд покладається обов`язок надати правову кваліфікацію відносин сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Правом на подачу відзиву Первомайський відділ ДВС не скористався.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення. Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Первомайський відділ ДВС направив до суду заяву про розгляду справи без їх участі.

Зважаючи на таке, в силу приписів ч.2 ст.372 ЦПАК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог.

Правовідносини по реалізації арештованого майна регулюються Законом України «Про виконавче провадження» та діючого на час проведення торгів Інструкцією про порядок проведення виконавчих дій та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2831/5( далі - Порядок).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 29 березня 2016 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області видано виконавчий лист № 2/484/1066/16 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 11 лютого 2016 року і до повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вказаного виконавчого листа 11 квітня 2016 року було відкрито виконавче провадження № 50833906.

В межах вказаного виконавчого провадження, 05 листопада 2020 року були проведені електронні торги з продажу арештовано майна, а саме: автомобіль Volkswagen Passat 1.8, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , за стартовою ціною 42 380 грн.00 коп., сума сплаченого гарантованого внеску склала 2119 грн. Вказаний автомобіль знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 ( боржник у ВП № 50833906) на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ( а.с.10-11).

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 510002 від 05 листопада 2020 року реєстраційний номер лоту 446872 переможцем торгів став ОСОБА_1 , який придбав вказане вище майно за 40 261 грн.00 коп., які були сплачені ним на рахунок продавця 06 листопада 2020 року, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 (а.с.13).

11 листопада 2020 року державним виконавцем Первомайського відділу ДВС Ступак В.В. видано акт державного виконавця про проведені прилюдні торги вказаного автомобіля згідно якого позивач визначений переможцем прилюдних торгів, які відбулись 05 листопада 2020 року, номер лоту 446872 (а.с.12).

Посилаючись на те, що отримати автомобіль він не може, у зв`язку із його відсутністю за місцем зберігання за адресою АДРЕСА_1 у зберігача ДП МВС «Інформ-Ресурси», 18 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Первомайського МРВ ДВС про повернення йому коштів, сплачених за спірний автомобіль. Проте у задоволені цієї заяви йому відмовлено, у зв`язку з відсутністю підстав для такого повернення, позаяк реалізація майна з електронних торгів є специфічним видом цивільно-правового договору купівлі-продажу, а Первомайський відділ ДВС або державний виконавець не наділений правом на розірвання такого договору. Крім того, Первомайський відділ ДВС не є власником коштів, отриманих від реалізації арештованого майна і перераховує кошти в порядку визначеному ст.ст.45-47 Закону України «Про виконавче провадження». За такого повернення коштів можливе лише на підставі відповідного судового рішення.

Крім того, Первомайський відділ ДВС зауважує, що неможливість отримання позивачем спірного автомобіля, підтверджується тільки його заявою.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними бездіяльність Первомайського відділу ДВС щодо неповернення коштів сплачених 06 листопада 2020 року в сумі 40261 грн. та зобов`язання останнього повернути вказані кошти.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених згаданими актами або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або не настання певної події.

За замістом статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 30 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних аукціонів визначається Міністерством юстиції України.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами ч. 4 ст. 656 ЦК України, відповідно до якої до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання протиправними бездіяльність Первомайського відділу ДВС щодо неповернення коштів, позивач посилаючись на ст.ст. 650,655,656 ЦК України, просить повернути кошти сплачені ним за придбаний товар.

Однак, вказана вимога не ґрунтується на нормах чинного цивільного законодавства України, оскільки жодним нормативно-правовим актом не передбачено повернення сплачених коштів за товар приданий на торгів результаті визнання протиправної бездіяльності ДВС.

Виходячи з аналізу норм ЦК України та положень Закону України «Про виконавче провадження», до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про договір купівлі-продажу.

Так, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2831/5.

Цивільно-правовими наслідками визнання недійсним укладеного на торгах договору відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України є реституція - повернення сторін договору до первісного стану.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Таким чином, заявлені позивач позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки у супереч вимогам ст. 16 ЦК України, позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 665 ЦК України якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред`явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 620 ЦК України передбачено, що у разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання.

Таким чином, у позивача виникло право вимагати передати йому автомобіль. В той же час, нормами чинного законодавства не передбачено право покупця вимагати повернення йому сплачених за договором коштів (без визнання такого договору недійсним або його розірвання).

Одним із правових наслідків невиконання або неналежного виконання сторонами своїх зобов`язань, визначених ЦК України, є розірвання договору однією стороною у зв`язку з істотним порушенням договору другою стороною на підставі рішення суду (частина друга статті 651 ЦК України). При цьому істотність порушення договору полягає у завданні конкретної шкоди однією із сторін договору, що призводить до позбавлення другої сторони отримати бажаний результат, очікуваний нею при укладенні договору.

Практичне застосування статті 651 ЦК України висвітлено у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13, в якій зазначено, зокрема, що суд оцінює істотність порушення договору, використовуючи термін «значна міра», яка проявляється у позбавленні сторони бажаного результату, який вона мала отримати при укладенні договору. При цьому вина сторони, яка істотно порушила договір, не має будь-якого значення ні для оцінки порушення як істотного, ні для виникнення права у другої сторони вимагати розірвання договору.

Важливим критерієм істотності порушення договору також є розмір завданої шкоди, спричиненої таким порушенням, і який позбавляє потерпілу сторону отримати бажане при укладенні договору. Мова йде не лише про завдання шкоди у грошовій формі, що є прямими збитками, а також і про становище такої сторони, коли вона позбавляється можливості використовувати отримані результати договору.

В той же час, про розірвання укладеного на прилюдних торгах договору купівлі-продажу позивач не заявляв.

Позивач, як суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 . Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права.

Виходячи з предмету спору, підстав позову, характеру прав ОСОБА_1 , які він вважав порушеними, колегія суддів вважає неможливим їх захист в обраний позивачем спосіб - визнання протиправною бездіяльність Первомайського МР ВДВС щодо не повернення коштів та зобов`язання останнього повернути кошти. Це не перешкоджає особі, за наявності правових підстав, захистити свої права у спосіб передбачений законом, а саме статтею 651 ЦК України, залучивши до участі у справі всіх учасників торгів.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньому повному об`ємі з`ясував права та обов`язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону та зібраним доказам по справі. Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував норм чинного цивільного законодавства при вирішенні спору, є помилковими.

За таких обставин, підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову, як про це просить позивач, не встановлено.

В силу п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 21 січня 2022 року.