РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/3949/21

провадження у справі № 2/0285/134/22

17 січня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

вскладі головуючої судді Сташків Т.Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

сторони по справі: позивач ОСОБА_1 , відповідач Новоград-Волинська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання права власності на гараж в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на гараж № НОМЕР_1 , розташованому в гаражному масиві по АДРЕСА_1 , площею 18,7 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_2 , який за своє життя склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу. ОСОБА_2 у 1978 побудував спірний гараж, однак не оформив право власності на нього. Приватним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на гараж.

В судове засідання позивач не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не прибув також, подали заяву про розгляд справи без його присутності.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка, гаражна ділянка АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с. 11, 12).

У 1978 році на вказаній земельній ділянці ОСОБА_2 побудував гараж, площею 18,7 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на гараж та експлікацією (а.с. 16-19).

ОСОБА_2 склав заповіт, яким все своє майно заповів онуці ОСОБА_1 , та остання отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0022 га за цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів.

Проте нотаріус у листі від 10.04.2020 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж за вказаною адресою, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 не оформив належним чином за собою право власності на цей об`єкт нерухомого майна (а.с. 20).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, однак за своє життя не встиг належним чином оформити право власності на гараж (а.с. 7).

Відповідно до висновку головного архітектора управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради від 20.07.2021 року спірний гараж побудовано в межах відведеної земельної ділянки у відповідності до містобудівних вимог відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд та може використовуватись за призначенням (а.с. 22).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч.4 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03.08.2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05.08.1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, оскільки на момент побудови спірного гараж у 1978 році законодавством не було передбачено обов`язкової державної реєстрації права власності на нього, тому право власності спадкодавця на вказаний гараж підтверджується технічним паспортом на вказане нерухоме майно, й відтак позивач набула право власності на гараж в порядку спадкування за заповітом.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 10-12, 76-82, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області (, місцезнаходження: вул. Шевченка, 16, м. Новоград-Волинський, Житомирська область) задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на гараж № НОМЕР_1 , що знаходиться в гаражному масиві по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з Новоград-Волинської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 908 грн. судового збору.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 24.01.2022 року.

Головуюча суддя Т.Г. Сташків