ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року м. Чернівці Справа № 715/1193/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.,

секретар: Паучек І.І.,

позивач: приватне акціонерне товариство «Престиж груп»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Престиж груп» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства «Престиж груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором суборенди нежилих приміщень, ухваленого під головуванням судді Цуренка В.А., дата виготовлення повного тексту рішення 02 листопада 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ПАТ «Престиж груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором суборенди нежилих приміщень у розмірі 46 689,99 грн (а.с.2-4).

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 01.02.2020 року між сторонами було укладено договір суборенди №01-02/20-19, згідно умов якого ПАТ «Престиж груп» зобов`язалося передати у строкове платне користування ОСОБА_1 нежилі приміщення загальною площею 179,57 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , а відповідач, у свою чергу, зобов`язався сплачувати орендну плату в розмірі 21 102 грн щомісячно.

ПАТ «Престиж груп» свої зобов`язання виконало та передало зазначені приміщення у користування відповідачу згідно акту приймання-передачі нежитлових приміщень від 01.02.2020 року, а ОСОБА_1 , в свою чергу, належним чином не виконував визначені в договорі зобов`язання, несвоєчасно сплачував орендну плату, у зв`язку з чим утворилася заявлена до стягнення заборгованість.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Престиж груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором суборенди нежилих приміщень відмовлено.

Провадження №22-ц/822/32/22

Не погоджуючись із рішенням суду ПАТ «Престиж груп» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що мало місце неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи, порушення норм матеріального й процесуального права.

Вказує, що суд не взяв до уваги, що згідно договору суборенди №01-02/20-19 від 01.02.2020 року невиконаний обов`язок відповідача, про примусове виконання якого заявлено позовні вимоги, полягав у своєчасній сплаті орендної плати. Відтак, сертифікат Івано-Франківської ТПП мав стосуватися саме обставин невиконання цього обов`язку, натомість, підтвердження неможливості використання орендованого приміщення, тобто реалізації права відповідача не відноситься до повноважень Івано-Франківської ТПП, у зв`язку з чим наданий відповідачем сертифікат не є належним доказом по справі.

Відповідачем не було доведено, а судом першої інстанції не було з`ясовано, чи дійсно Відповідач через карантин не міг користуватися майном. Жодних доказів неможливості доступу до приміщень і їх використання відповідач суду не надав.

Зазначає, що судом не досліджено умови договору, а саме п.5.6. ст.5 Договору.

Крім наведеного, стверджує, що судом невірно застосовано норми ч.6 ст.762 ЦК України та зроблено невірний висновок, що на момент несплати орендної плати діяв карантин, а також порушено норму ст.83 ЦПК України щодо прийняття в якості доказу наведеного сертифікату Івано-Франківської ТПП.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що з об`єктивних обставин не отримав послуги по оренді приміщень, а тому відсутні підстави для оплати їх оренди.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції з урахуванням сертифікату про форс-мажорні обставини Івано-Франківської ТПТ виходив з того, що на момент, за який відповідач не мав змоги сплатити орендну плату, діяв карантин, а саме у період з 17 березня 2020 по 31 травня 2020 року, що, в свою чергу, унеможливлювало виконання ним зобов`язань згідно договору суборенди.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неправильно встановлених обставинах справи, з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права, отже вимогам закону не відповідає.

Обставини укладення між сторонами договору суборенди №01-02/20-19 від 01.02.2020 року, передачі ОСОБА_1 нежитлових приміщень згідно з актом прийняття-передачі до вказаного договору від 01.02.2020 року, надходження від ОСОБА_1 сум, зазначених в позовній заяві, сторонами визнається та не спростовується (а.с.5-7).

Згідно п.1.1 Договору орендар передав, а суборендар прийняв у суборенду нежилі приміщення загальною площею 179,57 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Об`єкт оренди передається суборендарю для зберігання особистих речей (п.1.2.).

Пунктом 4.1. Договору визначено, що орендна плата за користування об`єктом суборенди встановлюється в розмірі 21 102 грн (в т.ч. ПДВ 3517 грн) за місяць, а п.4.2 вказує, що орендна плата сплачується до 20 числа поточного місяця.

Суборендар зобов`язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі у відповідності до умов Договору (п.5.1.).

Пунктом 7.1. визначено відповідальність сторін за несвоєчасну сплату орендної плати та сум відшкодування, а саме вказано, що суборендар сплачує на користь орендаря пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

Суборендар зобов`язаний за актом приймання-передачі передати об`єкт суборенди орендарю в строк, визначений п.9.4 Договору, або негайно після дострокового припинення договору в порядку та у випадках, передбачених законодавством. Об`єкт суборенди підлягає поверненню в стані не гіршому, ніж той, в якому він перебував на момент передачі його в суборенду в строк, визначений п.1.3. До повернення об`єкта суборенди суборендар повинен вивезти все своє майно, відшкодувати вартість пошкодженого майна та провести повний розрахунок за договором (п.8.1.).

30.09.2020 року позивачем на ім`я відповідача направлено лист №26/9, згідно якого ОСОБА_1 повідомлено про заборгованість по виконанню договору суборенди, підтверджено дострокове припинення договірних відносин з 30.09.2020 року (а.с.8).

З розрахунку заборгованості стверджується, що станом на вересень 2020 року заборгованість у ОСОБА_1 перед орендарем складала 90318,38 грн, а також 1581,77 грн пені, 423,51 грн процентів і 316,33 інфляційних донарахувань (а.с.9).

З рішення суду та позовної заяви також вбачається (не спростовано сторонами), що 06.10.2020 року ОСОБА_1 було сплачено 4 950 грн та 20.11.2020 року 41 000 грн в рахунок погашення заборгованості.

Сертифікатом №2600-21-0757 (лист №150-09/21 від 06.09.2021 року), наданого ОСОБА_2 . Івано-Франківською торговельно-промисловою палатою, засвідчується період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 17 березня 2020 року по 31 травня 2020 року, пов`язані із карантином, який було введено відповідно до постанов КМУ, що унеможливили виконання суборендарем умов договору (а.с.50).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

В силу ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч.1, 5, 6 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Частина 1 ст.763 ЦК України визначає, що договір найму (оренди) укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

В силу ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 2 ст.625 ЦК України вказує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

В силу ч.1 ст.1 ЗУ «Про торгово-промислові палати»торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об`єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання.

Згідно ч.1 ст.14-1 вказаного Закону торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Досліджуючи доводи апелянта про неналежність сертифіката Івано-Франківської ТПП як доказу, то колегія суддів вказує наступне.

В силу ч.1-ч.3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки згідно умов договору суборенди приміщення передавалися в суборенду з метою зберігання особистих речей ОСОБА_1 як фізичною особою, отже не пов`язані з господарською діяльністю чи малим підприємництвом, а тому сертифікат, виданий відповідачу, не може поширюватися на відносини між сторонами договору суборенди і доводити підстави звільнення від сплати чергових платежів, отже є недопустимим доказом у цій справі, а тому судом першої інстанції до уваги прийнятий безпідставно.

Крім іншого, ч.6 ст.762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає, проте матеріали справи таких доказів не містять, а відповідач, в свою чергу, не звертався до позивача з будь-якими повідомленнями щодо неможливості сплати орендної плати чи користування орендованим майном, що було б пов`язано з введенням в Україні карантину, отже суд першої інстанції прийшов невірного висновку про неможливість використання орендованих нежитлових приміщень через обставини, незалежні від орендаря.

Подібний висновок викладено в постанові ВП ВС від 08 травня 2018 року, справа №910/7495/16.

Враховуючи відсутність об`єктивних обставин для звільнення від виконання взятих на себе зобов`язань, колегія суддів надає оцінку розрахунку заборгованості, який включає в себе окрім суми боргу в розмірі 43 628,39 грн, пеню у розмірі 1581,77 грн, три проценти річних у розмірі 423,51 грн та інфляційні донарахування 316,33 грн.

Однак, як вбачається з договору суборенди «ст.7 відповідальність сторін» в п.7.1. визначено, що за несвоєчасну сплату орендної плати та сум відшкодувань, суборендар сплачує на користь орендаря пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені від суми заборгованості, за кожен день прострочення, отже нарахування наведених вище санкції є необґрунтованими.

Таким чином, сторони в договорі обумовили наслідки невиконання взятих на себе зобов`язань, отже повинні застосовуватися саме умови п.7.1. Договору, а не санкції, визначені в ч.2 ст.625 ЦК України.

З розрахунку заборгованості вбачається. що у травні 2020 року ОСОБА_1 сплатив орендну плату в розмірі 15 191,62 грн, а борг за поточний місяць залишився у розмірі 5 910,38 грн.

Також, починаючи з червня 2020 року по вересень 2020 року ОСОБА_3 не сплачував орендну плату, у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 90 318,38 грн, яку орендар мав би погасити.

У період з 21.05.2020 року по 30.09.2020 року пеня на заборгованість за формулою з розміру 5910,38 грн х (з 21.05. по 11.06. о.с.НБУ 8,000% х 2 = 16,000%) 16,000% : 100% х 22 дні : 366 дні у році = 56,84 грн та 5910,38 грн х (з 12.06. по 30.09. о.с.НБУ 6,000% х 2 = 12,000%) 12,000% : 100% х 111 дні : 366 дні у році = 215,10 грн, що в сукупності складає за вказаний період 56,84 грн + 215,10 грн = 271,92 грн.

У період 21.06.2020 року по 30.09.2020 року пеня на заборгованість з розміру 21 102 грн х (з 21.06. по 30.09. о.с.НБУ 6,000% х 2 = 12,000%) 12,000%: 100% х 102 дні : 366 дні у році = 705,71 грн.

У період з 21.07.2020 року по 30.09.2020 року пеня на заборгованість з розміру 21 102 грн х (з 21.07. по 30.09. о.с.НБУ 6,000% х 2 = 12,000%) 12,000% : 100% х 72 дні : 366 дні у році = 498,15 грн.

У період з 21.08.2020 року по 30.09.2020 року пеня на заборгованість з розміру 21 102 грн х (з 21.08. по 30.09. о.с.НБУ 6,000% х 2 = 12,000%) 12,000% : 100% х 41 дні : 366 дні у році = 283,67 грн.

У період з 21.09.2020 року по 30.09.2020 року пеня на заборгованість з розміру 21 102 грн х (з 21.09. по 30.09. о.с.НБУ 6,000% х 2 = 12,000%) 12,000% : 100% х 10 дні : 366 дні у році = 69,19 грн.

Таким чином, пеня у відповідності до п.7.1. Договору за період з 21.05.2020 року по 30.09.2020 року складає 1 828,64 грн.

06.10.2020 року ОСОБА_1 сплатив орендодавцю 4950 грн та 20.11.2020 року 41 000 грн за орендну плату нежитлових приміщень, що в сукупності склало 45950 грн.

З цієї суми за правилами ст.534 ЦК України в першу чергу погашається пеня у розмірі 1 828,64 грн, а залишок у розмірі 44 121,36 грн є погашенням заборгованості по оплаті за договором суборенди нежитлових приміщень. Таким чином, різниця між нарахованою орендною платою і сплаченими ОСОБА_1 сумами складає 46 197,02 грн, що і є розміром простроченої заборгованості за період з 21.05.2020 року по 30.09.2020 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального й процесуального права та неповним з`ясуванням усіх обставин справи, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви ПАТ «Престиж груп» сплатило судовий збір в розмірі 2270 грн (а.с.11), апеляційної скарги в розмірі 3405 грн (а.с.68), що з урахуванням 98,94% задоволених позовних вимог, підлягають компенсації за рахунок ОСОБА_1 у розмірі 5 614,85 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Престиж груп» задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Престиж груп» заборгованість по орендній платі за договором суборенди №01-02/20-19 від 01.02.2020 року в період з 21.05.2020 року по 30.09.2020 року у розмірі 46 197 (сорок шість тисяч сто дев`яносто сім) грн 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Престиж груп» судові витрати в розмірі 5614,85 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Головуючий підпис /І.Н. Лисак/

Судді підписи /А.І. Владичан, І.М. Литвинюк/