РІШЕННЯ

Іменем України

28.01.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Оверко Я.Б.,

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Яцишина О.В.

заінтересованої особи - ОСОБА_2

представника заінтересованої особи адвоката Солдатенка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Франківського районного суду м.Львова цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила видати на строк 6 місяців обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким заборонити ОСОБА_2 : перебувати в місці фактичного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ; наближення на відстань менше 100м до місця фактичного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ; наближення на 100 м до місця навчання малолітніх ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ); особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), малолітніх ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи.

ОСОБА_1 (далі заявник) у поданій заяві посилається на те, що вона з 12.01.1999 року перебуває в шлюбі із ОСОБА_2 , в якому у них народилося 4 дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім того, в неї від першого шлюбу є син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Зазначила, що вони з 2008 року проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі також з ними проживають їхні малолітні доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та повнолітній син ОСОБА_4 . Вказала, що останні три роки стосунки у сім`ї погіршилися, ОСОБА_2 на фоні постійного зловживання алкогольними напоями систематично здійснює психологічний тиск на ОСОБА_1 та дітей, скандали, які супроводжуються агресивними випадами в її сторону та сторону дітей, погрожує насильством та вбивством.

Вказала, 22.01.2022 року звернулась із заявою до Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області, про неправомірні дії ОСОБА_2 , що підтверджується талоном повідомленням єдиного обліку №1233. Також в заяві зазначила, що насильство в сім`ї відносно неї та дітей є систематичне, ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, та відносно нього винесено термінові заборонні приписи.

У поданій до суду заяві про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 зазначає про системність вчинення її чоловіком домашнього насильства відносно неї та дітей.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25.01.2022 року відкрито провадження у даній справі. Призначено судове засідання на 26.01.2022 року.

26.01.2022 року в судовому засіданні оголошено перерву, з метою забезпечення права заінтересованої особи ОСОБА_2 на захист.

27.01.2022 року в судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 адвокат Яцишин О.В. підтримав подану заяву з підстав, наведених в такій та просив заяву задоволити. Обґрунтовуючи заяву стверджував, що ОСОБА_1 та її діти систематично піддаються домашньому насильству. При цьому зазначив, що у подружжя наявні різні погляди щодо виховання та навчального процесу дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які не відвідують школу, а навчаються на «домашній формі навчання».

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Яцишинин О.В. повідомив суд, що батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 викликають у службу у справах дітей, оскільки їхні діти можуть бути не атестовані по деяких предметах. Таку інформацію у службу у справах дітей було скеровано навчальним закладом, де навчаються ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

На підтвердження наведеного просив врахувати: винесені термінові заборонні приписи відносно кривдника ОСОБА_2 , постанову суду про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, протокол офіційного попередження про недопустимість вчинення насильства в сім`ї №15 від 17.04.2018 року, витяг з ЄРДР від 24.01.2022 року про початок досудового розслідування по факту нанесення тілесних ушкоджень та інші документи долучені до матеріалів справи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала викладену її представником позицію та зазначила, що протягом тривалого часу чоловік вчиняє відносно неї та дітей неправомірні дії, які проявляється у формі психологічного та фізичного насильства.

Стверджує, що неодноразово зверталася в правоохоронні органи щодо цих неправомірних дій її чоловіка.

Обґрунтовуючи позицію, припустила, що тривалі конфлікти та насильство в сім`ї спровоковані чоловіком з метою припинення шлюбних відносин та поділу майна.

27.01.2022 року в судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Солдатенко А.В. та ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечили, вважаючи доводи заявника безпідставними та необґрунтованими, при цьому не заперечуючи, що між подружжям тривалий час наявні конфлікти.

Вважають, що доводи заявника про видачу обмежувального припису відносно дітей перешкоджатимуть у здійсненні та реалізації батьківських прав.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Солдатенко А.В. зазначив, що сам факт внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 про нанесення тілесних ушкоджень, не вказує на винуватість ОСОБА_2 . Просив врахувати, що у ОСОБА_2 на даний час відсутній будь-який процесуальний статус в межах даного кримінального провадження.

Зазначив, що дійсно згідно із постанови Франківського районного суду м.Львова, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, однак просив врахувати, що в межах розгляду даної справи судом не вставлено факт фізичного насильства, а лише нецензурну лайку.

Також представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Солдатенко А.В. піддав критиці та сумніву твердження заявника щодо постійного зловживання ОСОБА_2 алкогольними напоями.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.01.1999 року, шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Франківського району м.Львова, про що зроблено запис №08 від 12.01.1999 року (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

У шлюбі в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилося четверо дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та доньки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім цього, в ОСОБА_1 є повнолітній син від першого шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

В судовому засіданні учасники справи повідомили, що їхні діти ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не відвідують школу, а навчаються на «домашній формі навчання». Разом з тим, суду не надано докази, які б підтверджували законні підстави навчання дітей за межами навчального закладу.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Яцишинин О.В. повідомив суд, що батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 викликають у службу у справах дітей, оскільки їхні діти можуть бути не атестовані по деяких предметах. Таку інформацію у службу у справах дітей було скеровано навчальним закладом, де навчаються ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що сторони проживають спільно за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №296165209 від 25.01.2022 року на праві приватної власності ОСОБА_2 належать: квартира за адресою: АДРЕСА_1 (65 кв.м. ) та садовий будинок АДРЕСА_2 (148,9 кв.м.).

За вказаною адресою: АДРЕСА_1 разом з подружжям проживають малолітні доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та син ОСОБА_4 .

В судовому засіданні подружжя підтвердило, що тривалий час між ними виникають конфлікти, що впливають на психо-емоційний стан всієї сім`ї.

Як вбачається із долучених до справи доказів, Львівським районним управління поліції №2 ГУНП у Львівській області виносилися термінові заборонні приписи АА № 180589 від 02.05.2021 року та АА №170275 від 22.01.2022 року стосовно кривдника ОСОБА_2 , які ним не порушувалися.

02.05.2021 року ОСОБА_1 повідомила поліцію про вчинення домашнього насильства в сім`ї про що складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВАП №107030, який скеровано в суд.

Згідно постанови Франківського районного суду м.Львова від 15.07.2021 року (справа №465/3284/21), яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 15.09.2021 року, за вищенаведеними обставинами, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Як вбачається із талону-повідомлення єдиного обліку №1233 22.01.2022 року в ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла заява ОСОБА_1 , про те, що 22.01.2022 року близько 00.30 год. чоловік ОСОБА_2 , перебуваючи в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство, погрожував, кричав, викручував руки в присутності дітей.

Згідно витягу з ЄРДР № 0000062 від 24.01.2022 року за даним фактом розпочато досудове розслідування.

У висновку експерта № 79 від 25.01.2022 року, за результатом обстеження ОСОБА_1 лікарем-судмедекспертом ОСОБА_9 зафіксовані тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Судом встановлено та підтверджується доданими до заяви документами, що повідомлення про випадки домашнього насильства мали місце в 2017, 2018 та 2021 роках (відповідь на адвокатський запит Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області від 05 жовтня 2021 року №К-72/Аз/40/01/21).

Крім цього, як вбачається із відповіді ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області №Я-95/АЗ/40/01/06/21 від 18.11.2021 року, відповідно до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» від ОСОБА_1 надходили повідомлення щодо вчинення домашнього насильства 12.03.2021 року, 02.05.2021 року, 19.09.2021 року, 23.09.2021 року, а також 11.11.2021 року повідомлення із травмпункту щодо отримання тілесних ушкоджень, однак із письмовим зверненням не зверталася.

За заявами ОСОБА_1 про вчинення домашнього насильства від 17.12.2017 року та 12.04.2018 року поліцією проведено перевірки. За результатом розгляду матеріалів ЄО №29858 від 17.12.2017 року та ЄО № 7395 від 12.04.2018 року складено висновки, відповідно до яких з ОСОБА_2 проведено профілактичні бесіди про недопустимість протиправних дій, а розгляд матеріалів припинено.

Із протоколу офіційного попередження про недопустимість вчинення насильства в сім`ї №15 від 17.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав офіційне попередження про недопустимість вчинення насильства в сім`ї та роз`яснення, що у разі вчинення насильства до членів сім`ї може бути притягнутий до кримінальної, адміністративної чи цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до довідки про результати перевірки (ІТС ІПНП №20251 від 19.09.2021 року) за фактом письмового звернення 19.09.2021 року ОСОБА_1 про вчинення ОСОБА_2 неправомірних дій відносно, з ОСОБА_2 проведено бесіду профілактичного характеру та припинено подальшу перевірку.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Відповідно до п.п.3, 4, 6, 7, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У відповідності до частин першої, другої статті 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд розглядає справу не пізніше 72 годин після надання заяви про видачу обмежувального припису до суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №756/3859/19 (провадження №61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону №2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

В свою чергу, як унормовано ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Крім того, згідно зі ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE", N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Суд звертає увагу, що відповідно до положення Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій особи та прийняття стосовно неї рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляла правоохоронні органи про домашнє насильство в сім`ї, вчинене її чоловіком. За даними фактами поліцією проводилися перевірки, видавалися термінові заборонні приписи, проводилися профілактичні бесіди з ОСОБА_2 .

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_2 отримав офіційне попередження про недопустимість вчинення насильства в сім`ї та роз`яснення, що у разі вчинення насильства до членів сім`ї може бути притягнутий до кримінальної, адміністративної чи цивільно-правової відповідальності.

Згідно постанови Франківського районного суду м.Львова від 15.07.2021 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 15.09.2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Судом встановлено, що ОСОБА_2 нецензурно висловлювався та погрожував фізичною розправою своїй дружині в присутності дітей, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

22.01.2022 року в ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла заява ОСОБА_1 , про те, що 22.01.2022 року близько 00.30 год. чоловік ОСОБА_2 , перебуваючи в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство, погрожував, кричав, викручував руки в присутності дітей.

Згідно витягу з ЄРДР № 0000062 від 24.01.2022 року за даним фактом розпочато досудове розслідування.

Суд вважає доведеним факт системності (повторюваності) вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , яке проявляється у формі психологічного та фізичного насильства. На підставі досліджених доказів суд, оцінюючи ризики вірогідності продовження чи повторності вчинення домашнього насильства у будь-яких його проявах, вважає такі реальними, а тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту ОСОБА_1 вбачає за необхідне застосувати до ОСОБА_2 обмежувальний припис. З огляду на обставини даної справи, суд вважає три місяці достатнім строком для забезпечення безпеки постраждалої особи.

Слід зазначити, що вжиті заявником заходи для її захисту не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

Разом з тим, суд приходить до переконання, що у видачі обмежувального припису з покладанням на ОСОБА_2 обов`язків відносно дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , слід відмовити, оскільки матеріалами справи не підтверджено та не доведено факту того, що батько чинить домашнє насильство відносно них.

Вирішуючи дане питання, суд має забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Діти для повного і гармонійного розвитку їх особистості потребують любові та розуміння. Вони мають, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (принцип 6 Декларації прав дитини, прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року).

Особисті конфлікти та образи між батьками не повинні порушувати інтереси дітей, батьки завжди повинні бути відповідальними та шукати шляхи налагодження стосунків, які безсумнівно створюватимуть передумови для щасливого дитинства та гармонійного розвитку дітей.

Відповідно до приписів п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст.5, 9, 12, 19, 81, 82, 141, 259, 350-1 - 350-6, 430 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 3 (три) місяці, в якому визначити наступні тимчасові обмеження його прав:

1) заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці фактичного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 100м до місця фактичного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

4) заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В решті заяви відмовити.

Про видачу обмежувального припису повідомити ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області - для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Франківський районний суд міста Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Х.В. Гладишева