Номер провадження: 22-ц/813/283/22
Номер справи місцевого суду: 522/6552/21
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Комлевої О.С., Цюри Т.В.,
розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданої їхнім представником адвокатом Сукачовим Євгеном Сергійовичем, про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна (боржник БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH & Co KG), -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:
12 квітня 2021 року представник позивачів - адвокат Сукачов Є. С., подав заяву про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна (боржник БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH & Со KG) та просив:
- накласти арешт на судно LITA ІМО № 9117416, прапор Ліберія, тип суховантаж, яке прямує до морського порту Одеса (UAODS);
- запропонувати Компанії БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH&CoKG, 118-12 Пальмайлє, м. Гамбург, Німеччина, 22767) внести на депозитний рахунок суду суму в розмірі морської вимоги у сумі 80 000 доларів США, що складає 2 232 752 грн за курсом НБУ станом на 12.04.2021 та суму судових витрат, що підлягають відшкодуванню, понесених позивачами у справі № 520/4947/18 у розмірі 15 251, 46 грн станом на 12.04.2021, з метою найскорішого зняття арешту з судна для продовження його господарської діяльності;
-заборонити Капітану Морського порту Одеса оформлювати і надавати дозвіл на виїзд судна LITA ІМО № 9117416, прапор Ліберія, тип суховантаж, з акваторії Морського порту Одеса (UAODS); ухвалу про арешт судна LITA ІМО № 9117416, прапор Ліберія, тип суховантаж направити для негайного виконання: Капітану «Морського порту Одеса» (м. Одеса, вул. Успенська, 4); Одеській філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту), 65026, м. Одеса, площа Митна, 1; Першому Приморському відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 65026, Одеська область, м. Одеса, Польський узвіз, 6; Одеському прикордонному загону Південного міжрегіонального управління (вул. Левітана, 113, в/ч 2138, м. Одеса, 65121); Одеській митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, м. Одеса, 65078).

Короткий зміст оскаржуваного рішення
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна - повернуто заявникам.

Короткий зміст апеляційної скарги
Не погоджуючись з вказаним рішенням представник апелянтів адвокат Сукачов Є.С. подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив:

- апеляційну скаргу задовольнити;

- ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 скасувати в частині визнання дій представника апелянтів - адвоката Сукачова Є.С. зловживанням процесуальними правами;

- у задоволенні заяви про забезпечення морської вимоги шляхом арешту судна LITA (ІМО 9117416) від 12.04.2021 - відмовити, у зв`язку із тим, що, на момент подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного, суду судно покинуло територію України.

31.05.2021 року представник апелянтів адвокат Сукачов Є.С. подав до апеляційної інстанції заяву про виправлення недоліків апеляційної скарги на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року в якій просить:

- поновити строк на виправлення недоліків апеляційної скарги;

- апеляційну скаргу задовольнити;

- ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року скасувати в частині визнання дій представника апелянтів, адвоката Сукачова Є.С. зловживанням процесуальними правами;

- у задоволенні заяви про забезпечення морської вимоги шляхом арешту судна LITA (ІМО 9117416) від 12.04.2021 року - відмовити, у зв`язку із тим, що судно покинуло територію України на момент подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

До заяви надав копії ордерів /копія ордеру № 1035283 від 14.04.2021 р.; копія ордеру № 1035285 від 14.04.2021р.; копія свідоцтва № 2045 від 31.05.2011 р./, посилаючись на вимоги ч.2 ст. 185 ЦПК України, оскільки вони не були долучені до пакету документів разом з апеляційною скаргою.

Враховуючи те, що представник заявників адвокат Сукачов Є.С. ознайомився з ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.05.2021 року, 20.05.2021 року, після оприлюднення у ЄДРСР, то останнім днем на виправлення строку припадає на 31.05.2021 року, а тому колегія суддів поновлює їм строк на виправлення недоліків апеляційної скарги .

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 21.01.2022 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН
Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки судом грубо порушено норми матеріального та процесуального права.
Зазначає, що на час звернення до суду із заявою про накладення арешту на морське судно LITA IMO № 9117416,було єдиним майном боржника та знаходився на території України.
Застосування такого заходу було достатньо обґрунтованим для забезпечення виконання судового рішення.
Посилається на те, що суд безпідставно повернув ним заяву, посилаючись на зловживання процесуальними правами, так як заява не впливає на розгляд справи або на права інших учасників, а є добросовісними та здійснюються з правомірними намірами.
Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про забезпечення морської вимоги шляхом накладення арешту на морське судно LITA (прапор Ліберія, ІМО № 9117416), Заявники переслідували єдину мету - реалізацію свого права на забезпечення позову, діяли добросовісно та виключно у рамках наданих процесуальним законодавством прав.
Цивільне процесуальне законодавство покладає на сторони обов`язок щодо добросовісності їх дій, оскільки це сприяє встановленню дійсних прав та обов`язків сторін у спірних правовідносинах. Лише здійснення сторонами своїх процесуальних прав для досягнення тих процесуальних цілей, які визначені законом, та сумлінне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків може забезпечити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи, у межах якого будуть встановлені дійсні права та обов`язки сторін.
Добросовісність у відповідному контексті слід розуміти як використання правових важелів процесуального статусу сторони виключно для досягнення встановленої законом процесуальної мети. При цьому невиконання стороною обов`язку добросовісно здійснювати свої процесуальні права має кваліфікуватися як зловживання ними. Зловживання процесуальними правами - це вчинення учасником процесу дій у межах дозволеної поведінки, однак із використанням свого права в цілях, що суперечать завданням правосуддя.
До такого висновку прийшов Верховний суд України у постанові від22.04.2021 р. у справі № 754/14388/19.
Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції ніяким чином не обґрунтував застосування п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України для вирішення даного питання.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ
Судом встановлено, що 07.05.2018 року Київським районним судом м. Одеси відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до компанії АХТЕ ЕЛЬБСТАР ШИФФАРТСГЕС (ACHTE ELBSTAR SCHIFFAHRTSGES), компанії БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH&Co KG), компанії ПРОФІТ МЕРІТАЙМ ЛІМІТЕД (PROFIT MARITIME LIMITED), компанії ГАРД C.A. (GARD S.A.) про відшкодування шкоди завданої смертю фізичної особи.
12.04.2021 року представник заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвокат Сукачов Є.С. звернувся до суду з заявою пропро забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна (боржник БЛУМЕНТАЛ ЙМК ГМБХ унд КО КГ (BLUMENTHAL JMK GMBH & Co KG).
На момент розгляду заяви про забезпечення морської вимоги шляхом накладення арешту на т/х LITA (ІМО 9117416), дане судно перебувало в акваторії Морського порту Одеса, що підтверджувалося роздруківкою із міжнародної бази відстеження суден Marine Traffic.
Станом на травень 2021 року судно LITA (ІМО 9117416) вже покинуло акваторію Морського порту Одеса, що підтверджується доданою роздруківкою із міжнародної бази відстеження суден Marine Traffic.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.
Повертаючи заявникам заяву про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна районний суд виходив з того, що зміст та підстави наданої заяви є ідентичними змісту та підставам заяви аналогічної заяви, що надійшла до суду 07.04.2021 року, за результатами розгляду якої ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.04.2021 року у задоволені якої про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна відмовлено та адвокат надавши повторно аналогічну заяву зловживає процесуальними правами.
Судова колегія не погоджується з таким висновком районного суду з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами п.п.3,4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

3. невідповідність висновків суду обставинам справи;

4. порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. З ч. 4 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна подається в письмовій формі і повинна містити розмір та суть морської вимоги, що є підставою для арешту судна.

Частиною 5 ст. 30 ЦПК України встановлено, що справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває судно, або до якого прямує, або порту реєстрації судна.

Підсудність заяви про забезпечення морської вимоги не пов`язана із судом, який має компетенцію на розгляд справи по суті.

Таким чином, для заяв про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, встановлено виключну підсудність - за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує.

За правовою природою, забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Також, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявления завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Частиною 3 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Цивільне процесуальне законодавство покладає на сторони обов`язок щодо добросовісності їх дій, оскільки це сприяє встановленню дійсних прав та обов`язків сторін у спірних правовідносинах. Лише здійснення сторонами своїх процесуальних прав для досягнення тих процесуальних цілей, які визначені законом, та сумлінне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків може забезпечити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи, у межах якого будуть встановлені дійсні права та обов`язки сторін.

Добросовісність у відповідному контексті слід розуміти як використання правових важелів процесуального статусу сторони виключно для досягнення встановленої законом процесуальної мети. При цьому невиконання стороною обов`язку добросовісно здійснювати свої процесуальні права має кваліфікуватися як зловживання ними. Зловживання процесуальними правами - це вчинення учасником процесу дій у межах дозволеної поведінки, однак із використанням свого права в цілях, що суперечать завданням правосуддя.

До такого висновку прийшов Верховний суд України у постанові від 22.04.2021року у справі № 754/14388/19.

Діями представника заявників адвоката Сукачова Є.С. не обмежуються права та обов`язки інших учасників справи, а дії спрямовані на захист порушеного права заявників.

У п. 23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 по справі № 199/6713/ 14-ц касаційний суд зазначив, що зловживання процесуальним правом є такі дії, що суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини 3 статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті).

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно повернув заяву представника заявників адвоката Сукачова Є.С. про забезпечення позову заявникам та визнав дії щодо звернення до суду із такою заявою зловживанням процесуальними правами, так як дії заявників є добросовісними, не містять складу зловживання процесуальними правами, не порушують прав інших осіб, а тому оскаржувана ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року, є необгрунтованою та такою що підлягає скасуванню з направленням справи для розгляду заяви про забезпечення морської вимоги у вигляді арешту морського судна.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та у відповідності до п.п. 3, 4 ст. 379 ЦПК України, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду від 14.04.2021 року скасувати, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія ,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Сукачова Євгена Сергійовича задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року скасувати, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: О.С.Комлева

Т.В.Цюра