Справа №461/7652/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Скрутень Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

позивач - Акціонерне товариство «Ідея Банк»

представник позивача ? Заставна Ольга Василівна

(79008, м. Львів, вул. Валова, 11)

до

відповідач - ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення заборгованості,

встановив:

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому, після уточнення вимог, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 135487,17 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.02.2020 року між сторонами укладено кредитний договір №R01.00508.006371578. Згідно Кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 118505,03 гривень, зі сплатою 36,4% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами, однак відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 13.09.2021 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 12.11.2021 року становить 135487,17 гривень. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 20.09.2021 року відкрито провадження у вищезазначеній справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09.11.2021 року від відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення, у яких вона просила суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме не заперечила проти задоволення позову в частині недоплаченої суми заборгованості - 110369 грн. 78 коп. Врахувати платіж від 10.08.2021 року в сумі 4009,90 грн. до суми заборгованості.

22.11.2021 року від представника позивача на адресу суду надійшли заперечення на письмові пояснення, в яких представник просила суд ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

В позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, згідно якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Судом встановлено, що 14.02.2020 року між сторонами укладено кредитний договір №R01.00508.006371578.

Згідно даного Кредитного договору, відповідач отримала кредит в розмірі 118505,03 гривень, зі сплатою 36,4% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку.

Однак, відповідач не повернула отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за Кредитним договором.

Останній платіж боржником здійснено 13.09.2021 року.

Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 12.11.2021 року становить: 135487,17 гривень та включає в себе: строковий основний борг ? 108454,45 грн.; прострочений борг ? 6604,98 грн.; прострочені проценти - 20427,74 грн.

Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_2 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 15.11.2021 року.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 07.06.2021 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги, позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Згідно з положеннями ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору.

Згідно ч. 3 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оцінюючи доводи відповідача викладені у письмових поясненнях від 02 листопада 2021 року, а також аргументи позивача висловлені як у позовній заяві, так і у запереченнях на письмові пояснення, суд виходить з наступного.

В частині тверджень відповідача, що позивачем не надано пояснення щодо нарахування простроченого боргу, прострочених процентів та строкових процентів та вони не передбачені умовами Кредитного договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору №R01.00508.006371578 від 14.02.2020 (надалі - Кредитний договір), Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 118505,03 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості), згідно з умовами кредитного договору.

У п.6.1 Кредитного договору передбачений графік платежів, в якому визначена сума процентів, що мала сплачуватись відповідачем щомісячно за користування кредитними коштами.

У п.2.1. згаданого Кредитного договору зазначено, що Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 78 щомісячних внесках включно до 14 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № НОМЕР_2 в Банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості за Договором у такій черговості:

1) для оплати прострочених процентів, простроченої плати за обслуговування кредитної заборгованості;

2) для оплати простроченої заборгованості по кредиту;

3) для погашення строкових процентів та строкової плати за обслуговування кредитної заборгованості;

4) для погашення строкової заборгованості по кредиту;

5) для погашення штрафних санкцій (пені) згідно п. 3.3.1. цього Договору;

6) погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом).

З наведеного вбачається, що усі нарахування позивачем здійсненні відповідно до умов Кредитного договору.

Оцінюючи доводи відповідача про те, що виписка по рахунку та довідка-розрахунок є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача, суд виходить з наступних доводів та мотивів.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Відповідно до п. 61 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відтак, виписка по рахунку № НОМЕР_2 , яка відображає рух коштів по даному рахунку та довідка-розрахунок за Кредитним договором, які сформовані відповідно до умов Кредитного договору та вимог чинного законодавства, в повній мірі та належним чином встановлюють суму заборгованості відповідача, як боржника, перед АТ «Ідея Банк», з врахуванням усіх сплат, визначених умовами Кредитного договору, та внесеними боржником.

Доводи відповідача щодо того, що позивачем не доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів, спростовуються виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору Позичальник укладенням цього договору дає доручення Банку, а Банк, за дорученням Позичальника, надає кредит у день підписання даного договору шляхом переказу коштів в сумі 118505,03 грн. з позичкового рахунку Позичальника на рахунок № НОМЕР_3 в АТ «Ідея Банк», МФО 336310. Призначення платежу: «Погашення кредитної заборгованості по договору №Р20.22116.005257902 від 22.05.2019».

На підтвердження факту переказу даних коштів позивачем надано суду виписку по рахунку № НОМЕР_2 та належним чином засвідченні копії меморіальних ордерів. Також, позивач додатково надав виписку по рахунку № НОМЕР_3 , у підтвердження виконання Позивачем умов п. 1.2 Кредитного договору, а саме переказу кредитних коштів в сумі 118505,03 грн. на зазначений рахунок.

Факт укладення Кредитного договору підтверджується особистим підписом Відповідача, що міститься в Кредитному договорі.

Також, факт видачі кредитних коштів підтверджується частковим виконанням Відповідачем умов Кредитного договору, в тому числі і сплата 4009,90 грн. на погашення кредитної заборгованості, про які вона зазначає у своїх письмових поясненнях поданих до суду.

Оцінюючи твердження відповідача про те, що позивачем не було додано доказів до позовної заяви, а саме оригіналу Кредитного договору, суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Отже, виходячи з аналізу вищевказаних норм процесуального права, банк подав позовну заяву та додані до неї документи з дотримання вимог чинного законодавства. Також у додатках до позову позивачем зазначено інформацію щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких було додано до позовної заяви.

Наведені відповідачем доводи про стан здоров`я останньої не звільняють її від обов`язку виконання умов Кредитного договору, а тому не можуть бути законною підставою для звільнення відповідача від наявних зобов`язань фінансового характеру. Натомість такі обставини та факти можуть бути аргументом, який може бути прийнятий до уваги позивачем у разі перемовин сторін щодо умов виконання рішення суду або пред`явлення виконавчого документу до виконання.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Таким чином, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач порушила умови договору і з останньої на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2270 гривень.

Стосовно вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як встановлено судом, між АТ «Ідея Банк» та адвокатським об`єднанням «АСТРІМ» укладено Договір про надання правової допомоги №ЮО-01/01/19 від 01.01.2019 року, предметом якого є надання клієнту правової допомоги.

Відповідно до витягу з Додатку до Акту приймання-передачі наданих послуг від 04.08.2021 року, згідно договору, вартість послуг, наданих адвокатським об`єднанням становить 2 100,00 гривень.

Суд вважає, що визначена адвокатським об`єднання сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Відтак, з відповідача також підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, які становлять 2 100,00 гривень.

Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (, адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11) заборгованість в розмірі 135487,17 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (, адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11) суму сплаченого судового збору - 2270 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (, адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2100 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційнускаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 січня 2022 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.