Справа № 157/479/21 Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О. В.
Провадження № 22-ц/802/151/22 Категорія: 77 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до голови Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Волосюка Ігоря Васильовича про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою відповідача голови Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Волосюка Ігоря Васильовича на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 20 лютого 2020 року вона працювала на посаді завідувача сільським клубом у Сошичненській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області. Розпорядженням відповідача від 17 лютого 2021 року № 16-к її було звільнено з роботи згідно з п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Позивач зазначала, що є матір`ю трьох дітей: дочки ОСОБА_2 , 2013 року народження, сина ОСОБА_3 , 2014 року народження, та сина ОСОБА_4 , 2019 року народження. Станом на день її звільнення з роботи вік третьої дитини становив 2 роки. Вважає, що звільнення її з роботи є незаконним, оскільки ст. 184 КЗпП України встановлено гарантії при прийнятті на роботу і заборона звільнення, зокрема, жінок, які мають дітей. Вказаною правовою нормою передбачено, що звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. Крім того, на період працевлаштування за такими жінками зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. Оскільки її звільнення відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, вважає, що відповідно до ст. 235 КЗпП України вона має бути поновлена на посаді та їй належить виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 лютого 2021 року по 19 березня 2021 року (28 днів вимушеного прогулу), який виходячи з середньоденної заробітної плати в 184 грн, становить 5 153 грн 40 коп.

Позивач також зазначала, що внаслідок протиправної поведінки посадової особи Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області були порушені її права, що завдало їй тривалих душевних страждань. Такі страждання, насамперед, проявились в тому, що унаслідок її звільнення фінансове становище її та в цілому її сім`ї погіршилось, оскільки заробітна плата, яку вона отримувала за місцем роботи, була єдиним джерелом для існування. Загальний стан її здоров`я значно погіршився у зв`язку з глибокою депресією, пов`язаною із її звільненням з роботи. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача, вона була змушена зазнати й суттєвих змін в житті, адже на її утриманні перебувають троє малолітніх дітей, які потребують матеріального забезпечення, а враховуючи той факт, що вона була позбавлена єдиного джерела фінансування, тому не могла забезпечити достатній рівень життя своїм дітям. Тому враховуючи глибину її душевних страждань, характер та тривалість немайнових втрат, значні зусилля, що були необхідні для відновлення душевного спокою, завдану їй моральну шкоду оцінює в 10 000 грн.

Крім того зазначала, що 19 березня 2021 року вона подала позов про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди до Волинського окружного адміністративного суду, який своєю ухвалою від 29 березня 2021 року повернув її позовну заяву на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України. Оскільки вказану ухвалу вона отримала 05 квітня 2021 року, тому вважає, що з поважних причин пропустила строк на подання позову про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та про стягнення моральної шкоди, а тому просила його поновити.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд: визнати поважними причини пропуску строку на звернення до суду з цим позовом та поновити його; поновити її на посаді завідувача сільського клубу Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 лютого 2021 року по 19 березня 2021 року у розмірі 5 153 грн 40 коп., стягнути на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн, а також понесені по справі судові витрати.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 листопада 2021 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позову до голови Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Волосюка Ігоря Васильовича в частині вимог про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, у зв`язку з не підтриманням цих вимог позивачем внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, провадження у справі у цій частині позовних вимог закрито.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 листопада 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про стягнення моральної шкоди.

Позов ОСОБА_1 до голови Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Волосюка І. В. про відшкодування моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач голова Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Волосюк І. В., покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки судом не було враховано тієї обставини, що сільський голова не є суб`єктом спірних правовідносин, який має відповідати перед позивачем за можливі порушення норм трудового законодавства, оскільки є лише посадовою особою сільською ради, з якою позивач перебувала у трудових відносинах. Крім того, жодних доказів погіршення стану здоров`я, а також перебування у депресії у зв`язку із звільненням, позивач не надала. Також суд стягуючи на користь позивача моральну шкоду не врахував того, що остання відповідно до розпорядження № 44-к від 15 квітня 2021 року була поновлена з 19 лютого 2021 року на роботі і їй був виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. Водночас, позивачем не доведено заявленого розміру моральної шкоди в 10 000 грн. Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відповідача голови Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Волосюка І. В. залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у цій справі є 24 січня 2022 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі розпорядження сільського голови Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області від 19 лютого 2020 року позивач ОСОБА_1 була прийнята на роботу з 20 лютого 2020 року на умовах строкового договору терміном на один рік на посаду завідувача сільським клубом с. Запруддя (а.с.6).

Розпорядженням сільського голови Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області від 17 лютого 2021 року №16-к позивач ОСОБА_1 звільнена із займаної посади завідувача сільським клубом с. Запруддя з 19 лютого 2021 року згідно з п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору (а.с.7).

Водночас, як слідує з матеріалів справи, на час розгляду справи позивач ОСОБА_1 згідно розпорядження сільського голови Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Волосюка І. В. № 44-к від 15 квітня 2021 року поновлена на роботі на займаній посаді з 19 лютого 2021 року та їй виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу.

З огляду на вказану обставину, позивач відмовилась від позову в частині вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і ухвалою суду від 09 листопада 2021 року провадження у справі в частині вказаних позовних вимог судом було закрито.

Задовольняючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача у сфері трудових відносин були порушені відповідачем, тому вона відповідно до ст. 237-1 КЗпП України має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди. Врахувавши характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, їх тривалість, характер немайнових втрат, зокрема, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, характер порушення її права, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Частиною 4 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Частинами 1 та 2 ст. 48 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Частинами 1, 3 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що cільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 11 зазначеного Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Як встановлено колегією суддів під час апеляційного розгляду справи та слідує із змісту наведених правових норм, відповідач голова Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Волосюк І. В. не є юридичною особою, а є головною посадовою особою територіальної громади села, очолює виконавчий комітет сільської ради та головує на її засіданнях.

На зазначену обставину суд першої інстанції під час розгляду справи уваги не звернув та розглянув справу, не з`ясувавши, яка особа повинна відповідати за позовом. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач до закінчення підготовчого провадження не подавала суду клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Отже, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення у цій справі, не з`ясував чи цим рішенням не будуть порушуватися права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, що не була залучена до участі у справі, зокрема Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, яка є юридичною особою, яку суд не залучив до участі у справі як належного відповідача, що не давало суду підстав для ухвалення у справі рішення про задоволення позову до неналежного відповідача.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси особи, що не була залучена до участі у справі, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до голови Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Волосюка І. В.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що апеляційним судом у цій справі ухвалюється нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , тому з неї на користь відповідача підлягають до стягнення понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача голови Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Волосюка Ігоря Васильовича задовольнити.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 листопада 2021 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до голови Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Волосюка Ігоря Васильовича про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь голови Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Волосюка Ігоря Васильовича судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: