Справа № 541/1115/19
Провадження № 6/541/6/2022
У Х В А Л А

24 січня 2022 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Городівського А.О.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про звернення стягнення на майно, що не зареєстроване у встановленому законом порядку,

В С Т А Н О В И В:

До Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вказаним поданням звернувся приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л., в якому прохав звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на Ѕ частину квартири адресою АДРЕСА_1 , право власності на яку не зареєстровано, увсатновленому законом порядку. В обґрунтування подання приватний виконавець зауважує, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №63954437 з примусового виконання виконавчого листа Миргородського міськрайонного суду Полтавської області № 541/1115/19 від 14.08.2020 про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «КАРГО ПРОМ», на предмет іпотеки : квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , що належить в рівних частинах по Ѕ ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження надсилалися боржнику на адресу, вказану у виконавчому документі, та були ним отримані. Вказане свідчать про обізнаність боржника про наявність відритого виконавчого провадження. В ході розгляду справи судом, було встановлено, що квартиру АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3 була успадкована ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В свою чергу, приватним виконавцем було з`ясовано, що за відомостями Першої Миргородської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 до нотаріальної контори за видачею свідоцтва на спадкове майно не зверталася. Зважаючи, що у виконавчому листі Миргородського міськрайонного суду Полтавської області чітко передбачений спосіб виконання рішення суду, приватний виконавець прохав задовольнити вказане подання, а його розгляд проводити без його участі.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, своїм правом на участь в судовому засіданні розпорядився диспозитивно, шляхом заявлення відповідного клопотання до суду з проханням проводити розгляд подання у його відсутність.

Боржник та стягувач в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомляли.

Дослідивши подання приватного виконавця, матеріали цивільної справи № 541/1115/19, суд дійшов наступних висновків.

З доданих до подання матеріалів вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває виконавче провадження № 63954437 з примусового виконання виконавчого листа Миргородського міськрайонного суду Полтавської області № 541/1115/19 від 14.08.2020 про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «КАРГО ПРОМ», на предмет іпотеки : квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , що належить в рівних частинах по Ѕ ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження.

Виконавче провадження відкрито 18.12.2020 року згідно постанови приватного виконавця.

Того ж дня, відповідна постанова була направлена боржнику, ОСОБА_1 яка отримана нею особисто 29.12.2020.

Вказане свідчить про обізнаність боржника про наявність відкритого виконавчого провадження.

Наразі судове рішення не виконано.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною третьою, четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що нею чітко визначена умова, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це відсутність реєстрації права власності за боржником в установленому законом порядку.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.08.2020 у цивільній справі № 541/1115/19, встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3 була успадкована ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок для спадкоємців звернутися за свідоцтвом про право на спадщину, якщо у складі спадщини є нерухоме майно.

Вказаного обов`язку ОСОБА_1 не виконала, речові права на успадковане майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровані.

Зважаючи, що у виконавчому листі Миргородського міськрайонного суду Полтавської області чітко передбачений спосіб виконання рішення суду, яке неможливо реалізувати через відсутність державної реєстрації речових прав боржника на таке, що на переконання суду, суперечить засадам цивільного судочинства в частині ефективності судового провадження а також конституційним положенням щодо обов`язковості судового рішення, тому суд вбачає підстави для задоволення відповідного подання.

Керуючись ст. 440 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХ В А Л И В:

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 , право власності на яку не зареєстровано встановленому законом порядку, для організації примусового виконання рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.03.2020 року у справі № 541/1115/19.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя: О. А. Городівський