Дата документу 25.01.2022 Справа № 2-1110/08
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 2-1110/08 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/807/352/22
У Х В А Л А

25 січня 2022 р. м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М.,

суддів Гончар М.С., Маловічко С.В.

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2008 року у справі

за позовом ОСОБА_2 , що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_7 , Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської Ради, ДКП «Бюро обміну житлової площі» виконкому Запорізької міської ради, виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання обміну недійсним, про визнання обмінного ордеру недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, про визнання права користування жилим приміщенням,

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_7 (треті особи - ОСОБА_4 , Шевченківська районна адміністрація Запорізької міської Ради, ДКП «Бюро обміну житлової площі» виконкому Запорізької міської ради, виконавчий комітет Запорізької міської ради) про визнання обміну недійсним, про визнання обмінного ордеру недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в інтересах якої діє ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , КП «Бюро обміну житлової площі», територіальної громади м. Запоріжжя (треті особи - Шевченківська районна адміністрація, Комунарська районна адміністрація, приватний нотаріус Чорний Віктор Георгійович, приватний нотаріус Бургазли Ірина Іванівна) про визнання обміну недійсним,

за зустрічним позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , до КП «Бюро обміну житлової площі», територіальної громади м. Запоріжжя (треті особи - Шевченківська районна адміністрація, Комунарська районна адміністрація, приватний нотаріус Чорний Віктор Георгійович, приватний нотаріус Бургазли Ірина Іванівна) про визнання обміну недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2005 року ОСОБА_2 , що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_7 , Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської Ради, ДКП «Бюро обміну житлової площі» виконкому Запорізької міської ради, виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання обміну недійсним, про визнання обмінного ордеру недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, про визнання права користування жилим приміщенням.

У грудні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_7 (треті особи - ОСОБА_4 , Шевченківська районна адміністрація Запорізької міської Ради, ДКП «Бюро обміну житлової площі» виконкому Запорізької міської ради, виконавчий комітет Запорізької міської ради) про визнання обміну недійсним, про визнання обмінного ордеру недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним.

У лютому 2008 року ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в інтересах якої діє ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , КП «Бюро обміну житлової площі», територіальної громади м. Запоріжжя (треті особи - Шевченківська районна адміністрація, Комунарська районна адміністрація, приватний нотаріус Чорний Віктор Георгійович, приватний нотаріус Бургазли Ірина Іванівна) про визнання обміну недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , до КП «Бюро обміну житлової площі», територіальної громади м. Запоріжжя (треті особи - Шевченківська районна адміністрація, Комунарська районна адміністрація, приватний нотаріус Чорний Віктор Георгійович, приватний нотаріус Бургазли Ірина Іванівна) про визнання обміну недійсним.

У лютому 2008 року ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , до ДКП «Бюро обміну житлової площі» територіальної громади м. Запоріжжя, треті особи: Шевченківська районна адміністрація Запорізької міської ради, Комунарська районна адміністрація Запорізької міської ради, приватний нотаріус Чорний В. Г., приватний нотаріус Бургазли І. І. про визнання обміну недійсним.

Зазначені позови об`єднані в одне провадження ухвалами Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2008 року (т. 3 а. с. 42) та від 16 травня 2008 року (т. 2 а. с. 88).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2008 року позов ОСОБА_2 , що в діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_7 , Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради, ДКП «Бюро обміну житлової площі» виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання обміну недійсним, про визнання обмінного ордеру недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, про визнання права користування жилим приміщенням задоволено.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_4 , Шевченківська районна адміністрація Запорізької міської ради, Виконавчий комітет Запорізької міської ради, ДКП «Бюро обміну житлової площі» про визнання обміну недійсним, про визнання обмінного ордеру недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним задоволено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в інтересах якої діє ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ДКП «Бюро обміну житлової площі» територіальної громади м. Запоріжжя, треті особи: Шевченківська районна адміністрація Запорізької міської ради, Комунарська районна адміністрація Запорізької міської ради, приватний нотаріус Чорний В. Г., приватний нотаріус Бургазли І. І. про визнання обміну недійсним задоволено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , до ДКП «Бюро обміну житлової площі» територіальної громади м. Запоріжжя, треті особи: Шевченківська районна адміністрація Запорізької міської ради, Комунарська районна адміністрація Запорізької міської ради, приватний нотаріус Чорний В. Г., приватний нотаріус Бургазли І. І. про визнання обміну недійсним задоволено частково.

Визнано недійсним:

- обмін двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 від 20 липня 2004 року, згідно з яким ОСОБА_4 передала ОСОБА_8 державну двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ;

- обмінний ордер № 618, виданий 30 липня 2004 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_1 ;

- свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , видане 18 лютого 2005 року Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 ;

- договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 30 липня 2004 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Запорізької області Чорним В. Г. за № 4778;

- договір дарування 2/3 часток квартири АДРЕСА_2 від 23 листопада 2004 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Запорізької області Бургазли І. І. за № 5473.

Приведено сторони у первісний стан.

Визнано:

- за ОСОБА_5 право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 ;

- за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право користування квартирою АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , прізвище ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після проведення державної реєстрації шлюбу, було змінено на « ОСОБА_6 » (том. 3 а.с. 94).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 лютого 2021 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження в цій справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 16 вересня 2021 року ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 лютого 2021 року було скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху для надання до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27 червня 2008 року.

30 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала до Запорізького апеляційного суду клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи, що підстави, вказані апелянтом у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження були визнані неповажними, у відповідності до положень ч. 3 ст. 357 ЦПК України ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27 червня 2008 року у цій справі, було залишено без руху. Надано апелянту строк для надання до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій необхідно було вказати інші підстави для поновлення попущеного строку з наданням доказів неможливості вчинення відповідної процесуальної дії з поважних підстав.

В подальшому до Запорізького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27 червня 2008 року в якій зазначено інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апелянт зазначала, що матеріали справи не містять доказів її обізнаності про існування цивільної справи та рішення суду від 27.06.2008, а його копія не отримувалась нею чи її законним представником до 20 січня 2021 року. ОСОБА_6 не зверталась до суду із будь-якими зустрічними позовними вимогами, а її батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 лише вважали, що діють в інтересах ОСОБА_6 .

Скаржник з часу досягнення повноліття вважає себе співвласником квартири АДРЕСА_1 , оскільки у неї зберіглись оригінал свідоцтва «про право спільної сумісної власності на квартиру» та оригінал технічного паспорту. Також скаржник зазначає, що її право власності на нерухоме майно ніким не оспорювалось, а батьки не повідомляли її про припинення такого права, вказуючи, що у спірній квартирі проживають наймачі.

Також апелянт зазначає, що оприлюднення рішення в ЄДРСР не є належним повідомленням її про існування рішення і вважає, що такий строк повинен відраховуватись від дати ознайомлення її з матеріалами справи, що настав 20.01.2021.

Скаржник зазначала, що можливість поновлення процесуального строку та перегляду в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції після спливу 10 річного строку, свідчить позиція викладена в постанові ВП ВС від 07 липня 2021 року по справі № 2-а-256/08.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд дійшов висновку про відмову в відкриті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2008 року з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» з 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України.

Підпунктом 13 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції 2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2008 року, на яке подана апеляційна скарга, ухвалено до набрання чинності ЦПК України (2017 року). Тому, підлягає оскарженню у строки, передбачені статтею 294 ЦПК України (2004 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення рішення, заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 4 ст. 295 ЦПК України апеляційна в редакції, що діяла на час ухвалення рішення, скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Встановлено, що апеляційна скарга подана після закінчення строків на апеляційне оскарження, встановлених статтею 294 ЦПК України, яка діяла на час ухвалення рішення.

Як вбачається зі змісту положень ст. 294, 295 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення рішення, початок перебігу строку на апеляційне оскарження рішення суду відраховується від дня проголошення судового рішення та не пов`язувався процесуальним законом із датою отриманням стороною повного тексту рішення суду.

Таким чином посилання апелянта ОСОБА_1 на отримання нею рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2008 року, лише 20 січня 2021 року, не впливає на початок відрахування строків на апеляційне оскарження, який в даному випадку відраховується від дати ухвалення оскаржуваного рішення, тобто від 27 червня 2008 року.

За вказаних обставин направлення ОСОБА_1 апеляційної скарги на вказане рішення в межах десятиденного строку від дати отримання його копії, не може бути розцінене як належне дотриманням апелянтом процесуальних строків, визначених ст. 294 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення.

Щодо посилання апелянта на неотримання нею копії оскаржуваного рішення після його ухвалення та необізнаності про існування цивільної справи в якій його ухвалено слід зазначити наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Як передбачено ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Частиною 1 ст. 272 ЦК України визначено, що фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мала процесуальний статус відповідача у цій справі, однак, оскільки на час відкриття провадження у справі судом першої інстанції (2005 рік) вона була малолітньою особою, а на час ухвалення рішення (2008 рік) - неповнолітньою, її законним представником виступав батько - ОСОБА_7 . (т.1 а.с. 3; т.2 а.с.1).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Василівського РУЮ Запорізької області 30 липня 2003 року, вбачається, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої є: батько - ОСОБА_7 ; мати - ОСОБА_5 .(т.3 а.с. 34).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , який діяв в інтересах ОСОБА_6 , звертались до суду з зустрічним позовом про визнання обміну недійсним. (т.3 а.с. 30-38).

В березні 2008 року ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , який діяв в інтересах ОСОБА_6 , звернулись до суду з заявою, в якій просили суд розглядати справу у їхню відсутність та задовольнити первісний і зустрічний позови у повному обсязі. (т.3 а.с. 52).

З матеріалів справи вбачається, що до участі у справі були залучені мати апелянта - ОСОБА_5 та батько - ОСОБА_7 , які в тому числі діяли і в інтересах скаржника - ОСОБА_1 . Отже суд доходить висновку, що апелянт була належним чином представлена при розгляді цієї справи, отже була обізнана про її існування.

Особиста незгода скаржника ОСОБА_1 із такими діями її батьків, що виступали в цій справі в якості її законних представників, через 13 років після ухвалення судового рішення, за відсутності підтвердження факту протиправності дій представників, не є поважною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Чинним на час ухвалення рішення ЦПК України не було передбачено направлення копії судового рішення чи судової повістки неповнолітнім особам, чиї інтереси представлені батьками в якості законних представників. Отже, неотримання скаржником рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2008 року в цій справі після його ухвалення, взагалі не може розглядатись, як підстава для поновлення строку на його апеляційне оскарження, оскільки направлення такого рішення ОСОБА_1 не було передбачено процесуальним законом.

Збереження скаржником ОСОБА_1 оригіналу скасованого у 2008 році свідоцтва «про право спільної сумісної власності на квартиру» та оригіналу технічного паспорту на вказану квартиру не має правового значення для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У 2011 році апелянт ОСОБА_1 набула повноліття, при цьому з 2011 року до 2021 року, тобто протягом 10 років, як повнолітній співвласник майна, яким себе вважала, не цікавилась долею спірного нерухомого майна. Також апелянтом не було надано достовірних доказів здійснення витрат по утриманню квартири АДРЕСА_1 та користування нею.

Щодо посилання, скаржника на постанову ВП ВС від 07 липня 2021 року по справі № 2-а-256/08, слід зазначити наступне.

В пунктах 21,22 вищезазначеної постанови Верховного Суду вказано, що 04 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із заявою про перегляд постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року, постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2009 року та ухвал Вищого адміністративного суду України від 27 квітня та 31 грудня 2010 року з підстави, передбаченої пунктом 3 частини п`ятої статті 361 КАС України, а саме у зв`язку зі встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Обґрунтовуючи наявність підстави для перегляду судових рішень, позивачка послалася на рішення ЄСПЛ у справі «Горяйнова проти України» (заява № 41752/09), ухвалене 08 жовтня 2020 року.

Отже у справі, на яку посилається скаржник, Верховним Судом було встановлено наявність підстав визначених п. 3 ч. 5 ст. 361 КАС України для перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, а не для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили з підстав неотримання учасником справи копії судового рішення.

Частиною першою статті статтею 126 ЦПК України передбачено право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями, встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що:

«вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року);

«одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Згідно з ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи, що інші зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27.06.2008 року в цій справі, визнані апеляційним судом неповажними, наявні підставі для відмови у відкритті апеляційного провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою ОСОБА_12 .

Згідно з ч. 4 ст. 358 ЦПК України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи в порядку, визначеному статтею 272 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ч. 4 ст. 357, ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2008 року у справі

за позовом ОСОБА_2 , що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_7 , Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської Ради, ДКП «Бюро обміну житлової площі» виконкому Запорізької міської ради, виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання обміну недійсним, про визнання обмінного ордеру недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, про визнання права користування жилим приміщенням,

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_7 (треті особи - ОСОБА_4 , Шевченківська районна адміністрація Запорізької міської Ради, ДКП «Бюро обміну житлової площі» виконкому Запорізької міської ради, виконавчий комітет Запорізької міської ради) про визнання обміну недійсним, про визнання обмінного ордеру недійсним, про визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в інтересах якої діє ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , КП «Бюро обміну житлової площі», територіальної громади м. Запоріжжя (треті особи - Шевченківська районна адміністрація, Комунарська районна адміністрація, приватний нотаріус Чорний Віктор Георгійович, приватний нотаріус Бургазли Ірина Іванівна) про визнання обміну недійсним,

за зустрічним позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , до КП «Бюро обміну житлової площі», територіальної громади м. Запоріжжя (треті особи - Шевченківська районна адміністрація, Комунарська районна адміністрація, приватний нотаріус Чорний Віктор Георгійович, приватний нотаріус Бургазли Ірина Іванівна) про визнання обміну недійсним.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: М.С. Гончар

С.В. Маловічко