Дата документу 26.01.2022 Справа № 334/5141/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/5141/20Головуючий у 1-й інстанції Фетісов М.В.
Пр. № 22-ц/807/105/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

за участі секретаря Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (надалі АТ «Запоріжгаз») до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року АТ «Запоріжгаз» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-4), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь вартість донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу у сумі 30649,53 грн., а також суму сплачених судових витрат.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Фетісова М.В. (а.с. 20).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2021 року (а.с. 94) позов АТ «Запоріжгаз» у цій справі залишено без розгляду, вирішено питання про судові витрати у вигляді судового збору.

Вказана ухвала не була предметом апеляційного оскарження у цій справі та набрала законної сили. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

У липні 2021 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції у цій справі із заявою про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цивільної справи (а.с. 97-100), в якій просила стягнути з позивача на свою користь понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом цієї справи судом першої інстанції, у сумі 19000,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2021 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про компенсацію цих судових витрат у цій справі відмовлено (а.с. 103).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 110-112) просила ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про компенсацію понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції задовольнити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 114).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 126), дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 127), з урахуванням навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень). Крім того, суддя-доповідач перебувала у додатковій відпустці у жовтні 2021 року (а.с.154).

Позивач АТ «Запоріжгаз» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі (а.с. 139-140).

У дане судове засідання належним чином повідомлена апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі через свого представника - адвоката Тягунову Г.В. (а.с. 66-67), що узгоджується із вимогами ч. 5 ст. 130 ЦПК України, (а.с. 133-138) відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістила, клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавала.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання відповідача ОСОБА_1 і на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України ухвалив: розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останньої за присутністю її представника - адвоката Тягунової Г.В.(а.с. 66-67) та представника позивача АТ «Запоріжгаз» - адвоката Прохода І.В. (а.с. 141-142).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про компенсацію понесених нею у суді першої інстанції судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, керувався ст.ст. 44, 141, 142, 260, 268 ЦПК України та виходив із такого.

Ленінським районним судом м. Запоріжжя розглядалась дана цивільна справа № 334/5141/20 за позовом АТ «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу.

Ухвалою від 30.06.2021 року (а.с. 94) позов АТ «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого (необлікованого) об`єму природного газу у цій справі залишений без розгляду на підставі заяви позивача (а.с. 90).

Під час розгляду справи відповідачкою ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 19000,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 02.06.2020 року (а.с. 101), актом надання послуг за договором про надання правової допомоги від 02.06.2020 року (а.с. 102), квитанцією до прибуткового касового ордеру № 5 від 29.06.2021 року (а.с. 102а).

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 55 Конституції України, п.1 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про компенсацію вищезазначених судових витрат (а.с. 97-100) відповідач ОСОБА_1 зазначила, що звернення позивача до суду з цим позовом було недобросовісним, оскільки позивач не дочекався рішення суду в іншій справі за її позовом до АТ «Запоріжгаз» про визнання акту розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості неправомірним (ухвала про відкриття провадження в іншій справі від 17.06.2020 року, витяг із ЄДРСР а.с. 61), що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

З системного тлумачення положень ч. ч. 5,6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ,п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом, який містив предмет позову - стягнення з відповідачки заборгованості, не був безпідставним, оскільки позивачем були обґрунтовані вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, вказаний спір не мав очевидно штучного характеру.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися недобросовісними та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, апеляційним судом встановлено, що АТ «Запоріжгаз» подавав у вищезазначеній іншій справі ЄУН 334/2905/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Запоріжгаз» про визнання акту розрахунку необґрунтованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості неправомірними зустрічний позов до ОСОБА_1 аналогічного змісту позову у цій справі (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

Проте, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2020 року в тій самій іншій справі, на яку посилається сторона відповідача у своїй апеляційній скарзі (а.с.111 зворот), ЄУН № 334/2905/20 йому АТ «Запоріжгаз» і було відмовлено в його прийнятті та роз`яснено його право на звернення до суду із цим позовом в загальному порядку (витяг а.с. 62).

Що АТ «Запоріжгаз» і зробив у цій справі поштою у вересні 2020 року (конверт а.с. 18).

Тому, не можна казати, що у цій справі АТ «Запоріжгаз» зловживав своїм правом на позов, він лише користувався тими правами, які передбачені ЦПК України та які йому у тому числі роз`яснив суд, відмовивши у прийнятті його зустрічного позову аналогічного змісту у вищезазначеній іншій цивільній справі за участю тих самих учасників справи.

Так само, суд першої інстанції правильно не вбачав необґрунтованості дій АТ «Запоріжгаз» при поданні ним у цій справі у подальшому заяви про залишення без розгляду його вищезазначеного позову (а.с.90-91).

Оскільки, це право АТ «Запоріжгаз», як позивача, також передбачено ЦПК Україні, він мав право скористатись цим правом у цій справі при вищевикладених обставинах і ним скористався.

У разі невстановлення необґрунтованості дій позивача у цій справі судом першої інстанції, останній правильно вважав, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеної заяви сторони відповідача в порядку ст. 142 ч. 5 ЦПК України.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України у цій справі відсутні, та зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 27.01.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.