ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи 653/376/21 Головуючий у 1-й інстанції Делалова О.М.
Номер провадження 22-ц/819/187/22 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Пузанової Л.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Делалової О.М. від 02 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

У лютому 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому посилається на те, що 09.06.2012 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном його повернення, що відповідає строку дії картки.

Своїм підписом відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг.

Однак взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 27.12.2020 р. в нього виникла заборгованість в сумі 12 244,74 грн., яка складається з: 9635,71 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту та 2609,03 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість та вирішити питання щодо відшкодування судових витрат у розмірі 2270 грн.

Заочним рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 02 серпня 2021 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 09.06.2012 року. Кредит був отриманий у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. Відповідач особистим підписом засвідчив свою згоду на те, що вказана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на сайті банку, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Крім того на підтвердження використання кредитного карткового рахунку банком була надана виписка, яка відповідно до п.5.6. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою НБУ від 18.06.2003 р. №254 є регістрами аналітичного обліку, які вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Також в апеляційній скарзі, посилаючись на висновки Верховного Суду, апелянт вказує, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Посилання на не підписання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг та не ознайомлення з їх змістом, не можуть бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин. До того ж, суд не врахував, що не погоджуючись із розрахунком заборгованості, наданим банком, відповідач повинен був надати свій розрахунок, а також розрахунок міг зробити і суд, обґрунтовуючи своє рішення.

Письмовий відзив від відповідача на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, за його ст. 1055 кредитний договір укладається у письмовій формі, укладений кредитний договір з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або якщо він підписаний його сторонами.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В ч.1 ст. 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 09.06.2012 р. сторони уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.25).

У анкеті-заяві міститься підпис ОСОБА_1 як позичальника та відмітка про те, що він ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, погоджується з ними.

В анкеті-заяві зазначено, що позичальник одержав платіжну карту - кредитка «Універсальна» з встановленим кредитним лімітом в розмірі 5000 грн. При цьому в ній не вказано строк користування кредитом, не визначено розмір відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій у разі неналежного виконання своїх зобов`язань відповідачем.

Відповідно до довідки, доданої позивачем до позовної заяви, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № б/н останньому були надані такі кредитні картки: 09.06.2012 р. - кредитна картка терміном дії до 03/16; 21.03.2016 р. - кредитна картка терміном дії до 12/19, 13.02.2017 р. - кредитна картка терміном дії до 05/20; 04.10.2019 р. - кредитна картка терміном дії до 07/23 (а.с.24).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) вбачається, що старт карткового рахунку відбувся 09.06.2012 р. В подальшому був встановлений кредитний ліміт, який неодноразово змінювався, так 27.10.2016 р. збільшено до 6000,00 грн., 12.05.2017 р. збільшився до 11000,00 грн., 22.04.2020 р. зменшено до 10820,00 грн., 04.05.2020 р. зменшено до 0.00 грн. (а.с.23).

З виписки по рахунку, доданої Банком до позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_1 , починаючи з 16.06.2012 р. активно користувався кредитними картками: знімав готівку, поповнював мобільний телефон, оплачував вартість товарів, вносив кошти на часткове погашення кредиту.

Згідно з наданими банком розрахунками заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 27.12.2020 р. становить 12 244,74 грн., яка складається з: 9635,71 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 2609,03 грн. заборгованості за простроченими відсотками (а.с.6-17).

Статтею 633 ЦК України передбачена можливість укладення публічного договору, у якому одна сторона - підприємець бере на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто позивач, як сторона у справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, що визначено статтями 12, 81 ЦПК України.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з позичальника заборгованість за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками (а.с.5).

При цьому обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Банк посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Сontract», «Універсальна, Gold» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався з ними, підписуючи анкету-заяву про одержання кредиту, відповідач був ознайомлений з умовами користування кредитними коштами, зокрема щодо нарахування відсотків у визначених позивачем порядку нарахування та розмірі.

Також до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (09.06.2012 р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (08.02.2021 р.), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без належних підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, в той час, як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2020 року в справі № 658/4229/18 (провадження № 61-9102св19).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Сontract», «Універсальна, Gold» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09.06.2012 року.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення суми простроченого тіла кредиту.

Як вбачається з розрахунку наданого позивачем проценти нараховані за користування кредитними коштами погашалися банком за рахунок кредиту, збільшуючи відповідно загальну заборгованість за тілом кредиту.

Проте анкета-заява, підписана сторонами не містить як відомостей щодо істотних умов договору, а саме, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів, строк виконання зобов`язання, про розмір відповідальності за порушення грошового зобов`язання, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦПК України, так і відомостей про погашення нарахованих процентів, пені за рахунок кредиту.

А отже підстави для збільшення тіла кредиту за рахунок погашення нарахованих процентів відсутні.

Так як сторони у передбаченому законодавством порядку не передбачили розмір та порядок стягнення відсотків, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову у цій частині.

Як вбачається з розрахунку наданого позивачем та виписки по рахунку ОСОБА_1 було використано кредитних коштів у сумі 36 859,13 грн. та повернуто 36 921,94 грн., що перебільшує суму кредиту. Таким чином, фактично отримані та використані кошти були повернуті позичальником добровільно.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду по справі №755/7704/15, за якою він вважає, що суд внаслідок незгоди із розрахунком заборгованості, наданим банком повинен був зробити свій розрахунок, колегія суддів відхиляє, оскільки у даній справі суд першої інстанції зробив свій розрахунок отриманих та повернутих відповідачем коштів і прийшов до висновку про відсутність у відповідача боргу перед позивачем. Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується.

Отже, надаючи оцінку наведеним фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам на підтвердження заявлених вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог та заперечень, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 02 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Пузанова