Провадження №4-с/523/9/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2022 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 16 в м. Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Придніпровського відділу державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, заінтересовані особи: АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій, зняття арешту,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на дії Придніпровського відділу державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, заінтересовані особи: АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій, зняття арешту.

Обґрунтовує вимоги тим, що заочним рішенням Суворівського районного суду м. Одеса від 16 липня 2015 р. було задоволено позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 395 885,02 грн. 15.06.2016 р. державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 51441870. 07.07.2021 р. державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Петренко Світланою Василівною, була винесена постанова про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. Так, Банком було заблоковано рахунок, що відкритий в Акціонерному товаристві Комерційного банку «Приват Банк» № НОМЕР_1 , на який ОСОБА_1 отримує соціальні виплати та грошове забезпечення. ОСОБА_1 вважає дії державного виконавця незаконними, оскільки даний розрахунковий рахунок є соціальним і відкритий для отримання грошового забезпечення. Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» за стягненням може бути відраховано не більше 20 відсотків пенсії. Отримати своє грошове забезпечення ні частково, ні повністю він не може, внаслідок незаконного рішення державного виконавця. Заявник звернувся із заявою до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, якою просив скасувати постанову про накладення арешту на його рахунок, однак отримав відповідь про відмову скасування постанови про арешт. Накладення арешту на спеціальні банківські рахунки вважає незаконним, у зв`язку з чим звернувся до суду зі скаргою, в якої просить визнати дії начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській щодо не зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_1 та належить боржнику неправомірними; скасувати постанову державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Петренко С.В. від 07.07.2021 року про накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 у виконавчому провадженні ВП № 51441870 на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 ; зобов`язати державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Петренко С.В. в виконавчому провадженні ВП № 51441870 зняти арешт із рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_1 .

В судове засідання особи, які приймають участь у справі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Від представника заявника та представника заінтересованої особи ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд справи їх у відсутність.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи необхідність дотримання встановленого ч.1 ст. 450 ЦПК України десятиденного строку розгляду скарги, достатність матеріалів для прийняття рішення по скарзі, суд прийшов до висновків про можливість розгляду скарги без участі заявника, особи дії якої оскаржуються, та стягувача, які не забезпечили явку своїх представників до судового засідання.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Петренко С.В. від 07.07.2021 р., в межах виконавчого провадження №51441870, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с.14).

02.12.2021 року заявник ОСОБА_1 звернув до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з заявою, якою просив скасувати постанову про арешт коштів з його рахунків. До заяви заявник додав довідку АТ Комерційний банк «Приватбанк» від 02.12.2021 р. про те, що станом на 02.12.2021 р., ОСОБА_1 має в АТ КБ «Приватбанк» картку, на яку отримує соціальні виплати. Також, на вказану картку може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). (а.с.6-8,9).

Листом від 20.12.2021 року № 66445 начальник Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Трохименко Ю. повідомив, що для зняття арешту з розрахункового рахунку ОСОБА_1 відсутні підстави, оскільки відповідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 02.12.2021 року, рахунок заявника, на який накладено арешт є звичайним поточним рахунком, оскільки на нього можуть бути зараховані будь-які виплати (переказ) (а.с.12-13).

Відповідно до п. а ч.1, ч.2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України, передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під-час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Наведені норми права визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно, державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під-час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому, стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що відповідно до відомостей АТ КБ «ПРИВАТБАНК» рахунок на ім`я ОСОБА_1 відкрито для зарахування, у тому числі соціальних виплат, тобто рахунок, на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є рахунком боржника на який може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). Тобто, зазначений рахунок використовується для зарахування, зберігання грошей та здійснення різноманітних розрахунково-касових операцій боржника.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на яке правилами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 виконало. Зазначене свідчить про те, що Банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Матеріалами справи підтверджується, що постанова виконавця від 07.07.2021 року містить застереження про непоширення її дії на рахунки, арешт та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Таким чином, після отримання такої постанови саме банк зобов`язаний був відповідно до вимог частини третьої статті 52 зазначеного Закону повідомити виконавця про цільове визначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.

Такі висновки узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20), ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 лютого 2021 року у справі № 2010/2-1565/11.

За викладених обставин, суд дійшов висновків, що у разі зарахування боржнику соціальних виплат на поточний рахунок, на який накладено арешт, саме банк був зобов`язаний повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту пенсійних коштів.

Відповідно, у судовому засіданні не знайшли своє підтвердження доводи заявника щодо неправомірності постанови державного виконавця від 07.07.2021 року про арешт коштів боржника, а тому відсутні правові підстави для її скасування у судовому порядку.

Одночасно, при розгляді скарги, судом враховано статтю 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, в старості та в інших випадках, передбачених законом.

В рішенні Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 року зазначено, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 46 та 64 Конституції України.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Судом не встановлено порушення державним виконавцем порядку накладення арешту, винесенням постанови від 07.07.2021 року. Також, суд взагалі не вбачає неправомірності в діях Начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, оскільки листом від 20.12.2021 року № 66445 Начальник Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області повідомив, про відсутність правових підстав для зняття вищевказаного арешту.

При таких обставинах, суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 447,448,449,450,451,452 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Придніпровського відділу державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, заінтересовані особи: АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій, зняття арешту - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала підписана 21.01.2022 року.

Ухвала складена 21.01.2022 року.

Суддя: