Єдиний унікальний номер: 379/1262/21
Провадження № 2/379/94/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27 січня 2022 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Музиченко О. О.,

за участю секретаря судового засідання Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

14.12.2021 позивач ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду через свого представника адвоката Каплю А.С. з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 12.11.2019 між ОСОБА_2 (далі - відповідач) та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким було застраховано цивільну відповідальність володільця транспортного засобу ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 (поліс АО № 003734566). 16.03.2020 на а/д с. Потоки - м. Тараща сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .. Постановою Таращанського районного суду Київської області від 27.04.2020 (справа № 379/365/20) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння). На підставі постанови Таращанського районного суду Київської області від 27.04.2020 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» виплатило потерпілому ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 55 160,62 грн. Оскільки ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» має право зворотної вимоги (регресу) до нього на суму 55 160,62 грн.. 14.05.2021 на підставі договору про відступлення права вимоги № 1/АК право грошової вимоги до боржника ОСОБА_2 перейшло від ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» до ФОП ОСОБА_4 01.12.2021 на підставі договору про відступлення права вимоги № 1/1/АК право грошової вимоги до боржника ОСОБА_2 перейшло від ФОП ОСОБА_4 до позивача ФОП ОСОБА_1 .. Оскільки відбулося процесуальне правонаступництво у зв`язку зі зміною кредитора у зобов`язанні, а саме зміни первісного кредитора на нового - правонаступника ФОП ОСОБА_1 , позивачка звернулася до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 55 160,62 грн, судовий збір у розмірі 908,00 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн..

Ухвалою суду від 20 грудня 2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи призначено на 14.01.2022, який було відкладено на 27.01.2022 у зв`язку з неявкою відповідача /а.с. 71-72/.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства /а.с. 77-78, 83, 88, 90/. У позовних вимогах представник позивачки просить суд проводити розгляд справи без її участі та без участі позивачки, проти заочного розгляду справи не заперечує /а.с.3 на звороті/.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання двічі - 14.01.2022 та 27.01.2022 - не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. Поштові відправлення суду відповідач отримав особисто 28.12.2021 та 21.01.2022, що вбачається зі зворотних повідомлень про вручення рекомендованого поштового відправлення /а.с.82, 89/.

Від відповідача ОСОБА_2 жодних заяв, повідомлень чи клопотань на адресу суду не надходило. Також до суду не надходив від нього відзив на позовну заяву ОСОБА_1 ..

Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивачка не заперечує щодо заочного розгляду, - є всі передбачені чинним законодавством підстави для проведення заочного розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 27 січня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи.

Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 12.11.2019 між ОСОБА_2 та ТДВ «Страховою компанією «Ю.ЕС.АЙ» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким було застраховано цивільну відповідальність володільця транспортного засобу ВАЗ 210990-20 д.н.з. НОМЕР_1 (поліс АО № 003734566) /а.с.6/. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну: майну - 130 000,00 грн, життю та здоров`ю - 260 000,00 грн, розмір франшизи - 1 300,00 грн.

16.03.2020 об 11 год. 42 хв. водій ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 210990-20 д.н.з. НОМЕР_1 на а/д с. Потоки - м. Тараща Київської області, скоїв зіткнення з автомобілем Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 27.04.2020 (справа № 379/365/20, провадження № 3/379/169/20) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у вчинених правопорушеннях визнав повністю та не оспорював обставин, зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення. Постанова набрала законної сили 08.05.2020 /а.с.12-13/.

21.05.2020 ОСОБА_3 подано до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» заяву про страхове відшкодування, в якій ОСОБА_3 просив відшкодувати витрати, завдані внаслідок вказаної ДТП, пов`язані з пошкодженням транспортного засобу «SKODA OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_3 (заява про страхове відшкодування за реєстрованим № 20-2020 від 21.05.2020) /а.с.11/.

На підтвердження понесення ОСОБА_3 даних витрат, останнім подано Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу за вих. № 18068 від 19.05.2020 /а.с.19-25/; акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) № 18068 з датою огляду 21.03.2020 з ремонтною калькуляцією № 18068 від 04.04.2020 та фотоматеріалами /а.с.26-36/. Так, за висновком Звіту ТОВ «Експертно- асистуюча компанія «Фаворит»» від 19.05.2021 № 18068 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику ОСОБА_3 після аварійного пошкодження КТЗ «SKODA OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_3 , станом на 21.03.2020 з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ, становить 61 636,84 грн.

Згідно розрахунку страхового відшкодування, доданого до матеріалів справи, розмір страхового відшкодування страховою компанією ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» постраждалому ОСОБА_3 було визначено в сумі 55 160 (п`ятдесят п`ять тисяч сто шістдесят) гривень 62 копійки /а.с.13/.

Відповідно до платіжних доручень № 13828 від 20.08.2020, № 14014 від 21.08.2020, № 14419 від 27.08.2020, № 14927 від 01.09.2020 та № 15162 від 03.09.2020 платником ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» було виплачено потерпілому внаслідок ДТП ОСОБА_3 кошти у розмірі 15 160,62 грн, 10 000,00 грн, 10 000,00 грн, 10 000,00 грн та 10 000,00 грн, відповідно, що в загальному розмірі становить повну суму обрахованого страхового відшкодування - 55 160 (п`ятдесят п`ять тисяч сто шістдесят) гривень 62 копійки /а.с.14-18/.

14 травня 2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір № 1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги від ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» до ОСОБА_2 перейшло до ФОП ОСОБА_4 (номер справи РС/20.20.3, дата випадку 29.08.2020) /а.с.37-43/.

01.12.2021 між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги № 1/1/АК, відповідно до якого ФОП ОСОБА_4 відступив ФОП ОСОБА_1 права вимоги до боржників за укладеними договорами страхування, які перейшли до первісного кредитора за договором про відступлення права вимоги № 1/АК від 14.05.2021, тобто право грошової вимоги до ОСОБА_2 перейшло до ФОП ОСОБА_1 (номер справи РС/20.20.3/1, дата випадку 16.03.2020) /а.с.45-50/.

Разом з тим, судом встановлено, що 22 липня 2021 року Таращанським районним судом Київської області (головуючий суддя Музиченко О.О.) було ухвалено заочне рішення у справі №379/553/21 провадження №2/379/478/21 за позовною заявою ПАТ «НАСК «Оранта»» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування. Вказаним рішенням з ОСОБА_2 на користь ПАТ «НАСК «Оранта»» стягнуто суму страхового відшкодування у розмірі 25 580 грн 31 коп та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Це рішення набрало законної сили 25.08.2021 /а.с. 91-94/.

Зі змісту рішення вбачається, що на момент ДТП - 16.03.2020 - цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 була застрахована у двох страхових компаніях: ПАТ «НАСК «Оранта» за полісом АО № 5257329 від 20.05.2019 та ТДВ «Страховою компанією «Ю.ЕС.АЙ» за полісом АО № 3734566 від 12.11.2019.

За цим рішенням встановлено, що оскільки відносно транспортного засобу ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 було укладено два договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які діяли (були чинними) на час скоєння ДТП /16.03.2020/, та враховуючи здійснення ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» страхового відшкодування на користь потерпілої особи у повному розмірі 55 160,62 грн, - страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» звернулась до ПАТ «НАСК «Оранта» (позивача) із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 27 580,31 грн, що становить 50% від суми виплаченого страхового відшкодування потерпілому (заява про виплату страхового відшкодування за вих. № 51-5686 від 18.09.2020).

Згідно протоколу узгодження розміру страхового відшкодування та порядку його виплати від 21.01.2021 з додатком №1 від 29.01.2021 - сторони ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ПАТ «НАСК «Оранта» узгодили здійснення зарахування взаємних однорідних вимог на суму 60 823,79 грн за страховими випадками, серед яких наявний Поліс ОСЦПВВНТЗ АО № 5257329 (договір, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «НАСК «Оранта»; дата ДТП: 16.03.2020; номер вимоги: 51-5686; дата вимоги: 18.09.2020; погоджена сума: 25 580,31 грн).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1192 ЦК України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 зазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до положень ст. 36.1. Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Суд вважає, що безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між завданими збитками і діями відповідача доведено належними і допустимими доказами. Зокрема, постановою суду у справі про адміністративне правопорушення від 27.04.2020 у справі №379/365/20 доведено вину ОСОБА_2 у порушенні п. 11.3. Правил дорожнього руху України - неврахування водієм дорожньої обстановки, невпорання із керуванням та виїзд на смугу зустрічного руху із подальшим зіткненням з автомобілем, що рухався в зустрічному напрямку, а також порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 свою вину (своє внутрішнє ставлення) до причин ДТП, яка полягає у порушенні цих правил, визнав повністю.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на ремонт автомобіля позивачем надано: звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу за вих. № 18068 від 19.05.2020; акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) № 18068 з датою огляду 21.03.2020; ремонтну калькуляцію № 18068 від 04.04.2020; розрахунок страхового відшкодування та платіжні доручення № 13828 від 20.08.2020, № 14014 від 21.08.2020, № 14419 від 27.08.2020, № 14927 від 01.09.2020 та № 15162 від 03.09.2020, що підтверджують сплату такого відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За положенням п.п.«а» п. 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

Аналогічний висновок викладено у пункті 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Згідно норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

Аналогічний висновок викладено у пунктах 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17.

Також судом встановлено та наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що 14.05.2021 право грошової вимоги від ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» до ОСОБА_2 перейшло до ФОП ОСОБА_4 (номер справи РС/20.20.3, дата випадку 29.08.2020), а в подальшому 01.12.2021 згідно договору відступлення права вимоги № 1/1/АК, таке право вимоги перейшло до ФОП ОСОБА_1 (номер справи РС/20.20.3/1, дата випадку 16.03.2020).

Суд виходить з того, що заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Водночас, суд враховує те, що вищезгаданим рішенням суду від 22.07.2021 у справі № 379/553/21 встановлено, що 29.01.2021 - до укладення договору про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021 з ФОП ОСОБА_4 - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» отримало від ПАТ «НАСК «Оранта» шляхом зарахування взаємних однорідних вимог страхове відшкодування за страховим випадком - ДТП від 16.03.2020 за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 - на суму 25 580,31 грн.. Ця сума в подальшому була стягнута за рішенням суду з ОСОБА_2 на користь ПАТ «НАСК «Оранта».

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, оскільки 29.01.2021 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» отримало від ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування у розмірі 25 580,31 грн, - сума страхового відшкодування, що була відступлена 14.05.2021 за договором №1/АК ФОП ОСОБА_4 , а в подальшому позивачці ФОП ОСОБА_1 , не могла перевищувати різниці між загальним розміром збитку і зарахованою на погашення сумою (55 160,62 грн - 25 580,31 грн = 29 580,31 грн).

Пунктом 2.1. Договору про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021, укладеного між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ФОП ОСОБА_4 , передбачено, що первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, в тому числі права вимоги на сплачений судовий збір, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування і понесеними судовими витратами /а.с. 37 на звороті/.

За п. 1.1.6. Договору про відступлення права вимоги №1/1/АКвід 01.12.2021, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 , права вимоги - це права грошової вимоги первісного кредитора до боржників /а.с. 45/.

Судом встановлено, що на момент укладення Договору про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021 первісний кредитор ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» мало право вимоги до боржника ОСОБА_2 на суму 29 580 грн 31коп (55 160,62 грн - 25 580,31 грн). Відтак, новий кредитор ФОП ОСОБА_4 набув право вимоги саме на цю суму і в подальшому відступив позивачці ФОП ОСОБА_1 право вимоги на аналогічну суму у розмірі 29 580 грн 31коп.

Посилання позивача на те, що вона має право на стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у повному розмірі 55 160,62 грн спростовується вищенаведеними обставинами, встановленими судом, і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крім того, суд зауважує, що стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки страхового відшкодування у заявленому нею розмірі 55 160,62 грн призведе до фактичного стягнення з відповідача за двома рішеннями суду страхового відшкодування у загальній сумі 80 740,93 грн (55 160,62 грн + 25 580,31 грн), що значно перевищує суму реальних збитків, завданих ним внаслідок ДТП.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення і до стягнення з відповідача підлягає сума страхового відшкодування, право вимоги на яку набула ФОП ОСОБА_1 , у розмірі 29 580 грн 31 коп.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (справа № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19).

Водночас, аналізуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, Верховний Суд у своїй постанові від 28 грудня 2020 року (справа № 640/18402/19) вказав на те, що у разі встановлення сторонами розміру гонорару адвоката у фіксованому розмірі, - такий розмір не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

З пункту 5.1 Договору № 2 про надання правничої допомоги від 01.12.2021 вбачається, що клієнт сплачує адвокату гонорар, зокрема, за написання та подання позовної заяви до суду в інтересах клієнта у розмірі 3 000,00 грн (п. 5.1.1). Оплата проводиться протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами акту про надані послуги згідно з цим договором /а.с.52-53/.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 2 від 01.12.2021 загальна вартість наданих послуг, зокрема підготовка (написання) та подання позовної заяви до Таращанського районного суду Київської області, станом на 06.12.2021 становить 3 000,00 грн /а.с.54/.

Отже, суд вважає доведеною, обґрунтованою, реальною, розумною і співмірною, враховуючи складність справи, суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, заявлену позивачкою до стягнення з відповідача.

Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 486,92 грн, обрахований пропорційно розміру задоволених позовних вимог, сплата якого підтверджена документально /а.с. 1/.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514, 515, 1166, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 3, 22, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2-5, 12, 13, 18, 19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 29 580 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень 31 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у справі: судовий збір в розмірі 486,92 грн та витрати з надання правничої допомоги у розмірі 3 000,00 грн, всього - 3 486 (три тисячі чотириста вісімдесят шість) гривень 92 копійки.

У решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання на нього апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана ним протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 27.01.2022.

Суддя Таращанського районного суду Київської області О. О. Музиченко