Справа № 418/50/22
РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2022 року Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого-судді: Шовкуна В.О.

секретаря: Бутенко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мілове цивільну справу за заявою представника заявниці ОСОБА_1 , адвоката Оробцова Максима Юрійовича, заінтересована особа - Міловський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявниці Оробцов М.Ю. звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території дитини жіночої статі ОСОБА_3 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що у ОСОБА_1 , яка перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Довжанськ народилася дитина жіночої статі.

Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження згідно діючого законодавства України.

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник Оробцов М.Ю. не з`явилися, просили суд розглянути справу за їх відсутності.

Представник заінтересованої особи - Міловського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - у судове засідання не з`явився, надали суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно копії паспорту, заявниця є громадянкою України. (а.с.5-6)

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , між громадянином Російської Федерації ОСОБА_4 та громадянкою України ОСОБА_5 відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області 23.06.2007 року було зареєстровано шлюб, після чого прізвище дружини є « ОСОБА_6 », чоловіка - « ОСОБА_6 ». (а.с.10)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 09.08.2016 року на тимчасово непідконтрольній території України, а саме у м. Довжанськ, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , та її батьками є: ОСОБА_4 , громадянин Російської Федерації та ОСОБА_5 , громадянка України. (а.с.11)

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Суд оцінює надані документи як докази, на підставі яких можливо встановити наявність факту народження дитини не зважаючи на те, що вони видані на тимчасово непідконтрольній території України і не відповідають встановленому зразку.

Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування.

Відповідно до ст.. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про її народження, виданого державним органом України.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

Суд враховує, що місто Довжанськ Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт народження дитини у встановленому Законом порядку.

У зв`язку із викладеним, орган державної реєстрації актів цивільного стану не може зареєструвати факт народження дитини, адже медичний факт народження дитини зафіксований на тимчасово окупованій території України.

При цьому, визнання судом факту народження дитини надасть можливість отримати свідоцтво про народження дитини, яке буде видане державним органом України.

Таким чином, заявником було доведено народження дитини жіночої статі у м. Довжанськ, що на непідконтрольній території України, тому її вимоги законні та підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 259, 263 - 265, 293, 315, 317, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявниці ОСОБА_1 , адвоката Оробцова Максима Юрійовича про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Довжанськ Луганської області, дитини жіночої статі - ОСОБА_3 від шлюбу громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Червонопартизанськ Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Зелена роща Степнівського району Ставропольського краю Російської Федерації.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду, який розташований у м. Сєвєродонецьк Луганської області. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.О.Шовкун