н/п 2/490/4658/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого судді - Чулуп О.С.

при секретарі судових засідань - Ребрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачів в якому просить: звільнити ОСОБА_1 від заборгованості зі сплати аліментів в період з 22 листопада 2016 року до 06 квітня 2018 року в розмірі 13 653,33 грн. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що в рамках виконавчого провадження № 555321145 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 800 грн. щомісяця державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів у період з 22 листопада 2017 року до 30 квітня 2018 року , який складає 13 813,33 грн. Проте, позивач не згодний з таким розрахунком та вважає, що він не зобов`язаний сплачувати вказану грошову суму у зв`язку з тим, що дитина в період з листопада 2016 року до квітня 2018 року проживала разом з ним.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, вимоги позову визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 листопада 2017 року згідно якого визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його матір`ю ОСОБА_2 ; вирішено відібрати дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_1 та повернути дитину матері ОСОБА_2 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 22 листопада 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

З вищезазначеного рішення вбачається, що 16.07.2016 року батько ОСОБА_1 забрав малолітню дитину ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до себе, пообіцявши матері дитини повернути останнього 18.07.2016 року увечері. Однак 18.07.2016 року ОСОБА_1 дитину за місцем постійного мешкання дитини разом із матір`ю ОСОБА_2 не повернув.

На виконання вищезазначеного рішення 23.11.2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист.

Судом досліджено розрахунок заборгованості здійснений державним виконавцем Саратського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) при примусовому виконанні виконавчого листа за № 487/4977/16-ц від 23.11.2017 року, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з листопада 2016 року квітень 2018 року становить 13813 грн. 33 коп.

Судом досліджено ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.04.2018 року згідно якого надано старшому слідчому СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області Світковській А.Ю. надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 з метою відшукання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився у розшуку в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000814 від 28.01.2017 року.

Судом досліджено протокол обшуку від 06.04.2018 року згідно якого за адресою: АДРЕСА_2 було знайдено дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно вимог ч. 2 ст.166 та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

За висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року по справі № 404/2514/16-ц - дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Такими обставинами можуть бути, зокрема, майновий чи сімейний стан платника аліментів. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, судом встановлено, що дитина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з липня 2016 року по 06.04.2018 року (день проведення обшуку) проживала разом з позивачем (батьком) ОСОБА_1 . Таким чином у позивача в даний період був відсутній обов`язок сплачували аліменти на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання дитини.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов - задоволити.

Звільнити ОСОБА_1 від заборгованості зі сплати аліментів в період з 22 листопада 2016 року до 06 квітня 2018 року в розмірі 13 653 грн. 33 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя