Справа № 396/551/21
Провадження № 2/396/34/22
РІШЕННЯ

Іменем України

27.01.2022 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіна А.А.

за участю секретаря судового засідання Андріяш І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/551/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 , являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів № 193 від 16.09.1993 р., зареєстрованого Новоукраїнським відділом Ульяновського бюро технічної інвентаризації 30.11.1993 року за № 6903/31. Відповідно до відомостей домової книги з 13.12.2017 року зареєстрований ОСОБА_2 , який є товаришем її покійного онука ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_4 був зареєстрований у вказаному будинку на прохання покійного онука позивачки ОСОБА_3 , так як його товариш не мав прописки та бажав офіційно працевлаштуватися. Відповідач фактично ніколи в будинку не проживав, оскільки проживає в Знам`янському районі Кіровоградської області. ОСОБА_2 ніколи не утримував будинок, не брав участь у сплаті комунальних послуг. Позивачка та її донька неодноразово просили відповідача знятися з реєстраційного обліку добровільно, однак останній лише обіцяв, що зніметься. В даний час вона не може вільно користуватись своїм правом власності відносно будинку, змушена нести додаткові витрати на комунальні послуги в тому числі об`єктивно позбавляється права на державні соціальні допомоги, оформленні субсидії на оплату житлово комунальних послуг вартість яких розраховується, в тому числі, і виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Покинувши зареєстроване місце проживання, відповідач участі в його утриманні не бере та не вжив дій щодо зняття його з реєстрації, тому позивач була вимушена звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 26.05.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 12.08.2021 року, яке у зв`язку з неявкою відповідача відкладено на 02.09.2021 року.

02.09.2021 року підготовче судове засідання було відкладено на 07.12.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада» від 19.10.2021 року.

Ухвалою суду від 07.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засіданні позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Позивачка подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з обставин викладених в позовній заяві, врахувавши, що ОСОБА_1 не може на власний розсуд користуватись та розпоряджатись своїм майном, що є незаконним.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив до суду не подав. Вважається належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи у відповідності ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі тих, що виникли із трудових відносин. Працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів № 193 від 16.09.1993 р., зареєстрованого Новоукраїнським відділом Ульяновського бюро технічної інвентаризації 30.11.1993 року за № 6903/31 (а.с. 6).

Згідно відомостям домової книги в будинку зареєстровані позивачка ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 (а.с.7-8).

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до правової позиції ВСУ№6-709 цс16, яка є обов`язковою згідно ст. 360-7 ЦПК України для суддів, висловлено позицію, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до актів обстеження домоволодіння гр. ОСОБА_1 виданого виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради від 11.06.2019 р. № 443/02-33, від 17.02.2020 р. № 138/02-33, від 26.02.2021 р. № 123/02-33 в тім, що депутатом Новоукраїнської міської ради О.В. Чабанов було проведено обстеження домоволодіння гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована і проживає за вище вказаною адресою. Встановлено, що разом з гр. ОСОБА_1 зареєстрований і проживає її донька ОСОБА_5 , 1970 року народження, онука ОСОБА_6 , 2001 року народження, правнучка ОСОБА_7 , 2017 року народження, а також зареєстрований у 2017 році, але не проживав та не проживає, і не є родичем власниці ОСОБА_2 , 1992 року народження (а.с.9-11).

Отже суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивачки ОСОБА_1 , і вони взагалі не перебувають в родинних відносинах. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачці в оформленні субсидії на оплату житлово комунальних послуг вартість, яких розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, вона позбавлена права вільно, на власний розсуд розпоряджатись своїм майном, що є порушенням її права власності.

Відповідно до вимог ст. 317 ч. 1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізовані соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи вищезазначене, що відповідач ОСОБА_2 з 2017 року не проживає в будинку, який належить позивачу з 2017 року, не бере участі у його утриманні, суд прийшов до висновку, що позивачка має право на усунення порушень свого права власності, а відповідач втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_2 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 317 ч. 1, 383 ч. 1, 391, 405 ч. 1 ЦК України, ст. 156 ч. 1 ЖК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , сплачені нею судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Суддя: А. А. Русіна