Справа №442/9638/21
Провадження №2/442/279/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 . Після її смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить належна їй частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0983га, яка розташована у АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Крім того, до складу спадщини входить фактично успадкована нею після смерті ще її матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , частка у праві спільної сумісної власності на вищевказану земельну ділянку. За життя мати заповіт не складала, тому спадкоємцем за законом є вона - її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У визначений законодавством строк вона звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Монастирської М.М. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа 18/2021. Однак після розгляду документів, нотаріус повідомила, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, оскільки, як вбачається з Державного акту, земельна ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, де частки співвласників не було визначено за життя померлих. У зв`язку з тим, що частка спадкодавця у спільній сумісній власності є невизначеною, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Витягом із запису акту про смерть №2066-ІІ-В/2020 виданим 04.01.2021 Завідуючим відділу РАЦС Міської ради м.Удіне (провінція Неаполь, Італія), стверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , м.Дрогобич, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Удіне, провінція Неаполь.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №884.

Родинні зв`язки між позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_5 .

Згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯК №513405, виданого 04 квітня 2007 року, земельна ділянка площею 0,0983га, яка розташована у АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:076:0051, належить ОСОБА_4 разом з іншими співвласниками: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Монастирською М.М. 21.05.2021 року заведена спадкова справа 18/2021 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Витяг № 64834669.

Роз`ясненням приватного нотаріуса Монастирською М.М. за №113/02-14 від 07.12.2021, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, як вбачається з Державного акту, земельна ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, де частки співвласників не було визначено за життя померлих.

Вказані доводи позивача суд вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом .

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону "Про власність", ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України ( 2006-07 ); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім`ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст.17, ст.18, п.2 ст.17 Закону "Про власність"); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду").

Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними, суд приходить до висновку, що частки померлих ОСОБА_4 і ОСОБА_3 становлять по 1/4 кожної у праві спільної сумісної власності на вищевказану земельну ділянку.

В сукупності наведені вище докази свідчать про підставність позовних вимог позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 264, 265, 268, 352 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0983га, яка розташована у АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:076:0051, становить по 1/4 кожного співвласника.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.