Справа № 467/1112/21
Провадження № 2/467/43/22
25.01.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Кологривої Т.М.
за участю секретаря судового засідання Савчук О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Також за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати , що передує даті погашення заборгованості.
Отже, як вказано у позовній заяві, банк повністю виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, у той час як відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує внаслідок чого станом на 04 жовтня 2021 року має заборгованість перед позивачем на загальну суму 131 316,94 грн., із яких 95 322,00 грн. - заборгованість за кредитом та 35 994,94 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
За таких обставин представник позивача, діючи в інтересах останнього, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» вказану заборгованість за кредитним договором разом із судовими витратами, як то, судовим збором у розмірі 2 270,00 грн. та витратами на професійну правову допомогу у розмірі 13 131,69 грн.
Спрощене позовне провадження у справі було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2021 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача - фізичної особи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, що підтверджується наявними у справі даними, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, паралельно висловивши свою позицію щодо підтримання висунутих позовних вимог.
Відповідач в судове засідання також не з`явився, про його дату, час і місце повідомлялась належно шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання, однак, причин свого неприбуття не повідомляв, будь - яких заяв чи то клопотань, у тому числі й по суті справи, не направляв.
У зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування усіх передумов, визначених ч.1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач двічі належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи не з`явився, причин неявки не вказав, відзив на позов не подав, у той час, як позивач проти такого порядку вирішення справи заперечень не висував.
За такого, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був.
У свою чергу, суд, вирішуючи справи на підставі наявних у ній доказів, оцінивши останні з точки зору належності, допустимості і достовірності, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, виходив із наступного.
Згідно положень вказаного Додатку банк відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні із максимальним лімітом кредитної лінії - 200 000, 00 грн. ( п.п.1.1, 1.3.2.1 Додатку).
Сторони згідно положень п. 1.3.1.2 дійшли згоди, що взаємні права і обов`язки та умови відкриття кредитно лінії визначаються цим Додатком, Заявою - Договором, Правилами ФО та Тарифами. Цей Додаток, Заява - Договір, Правила ФО та Тарифи іменуються як ерудитний договір.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 55,10% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту за договором становить 247 383,33 грн.
Згідно п. 3.2.7 Додатку відповідач зобов`язався здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором, у тому числі тіла кредиту, процентів, комісій, неустойки та інших платежів, передбачених кредитним договором, шляхом внесення коштів на поточний рахунок у будь - який спосіб, передбачений законодавством України.
Зокрема, відповідач повинен був не пізніше останнього дня кожного календарного місяця, починаючи з наступного календарного місяця, за місяцем, в якому виникла кредитна заборгованість, здійснювати погашення кредиту у сумі 5% від розміру фактичної заборгованості станом на кінець попереднього місяця, а також сплачувати банку нараховані проценти, комісії та інші платежі, передбачені кредитним договором та/або Тарифами.
Аналогічна за змістом інформація міститься й у підписаному 21 вересня 2020 року відповідачем паспорті споживчого кредиту.
Отже, між сторонами мають місце правовідносини у зв`язку з виконання умов кредитного договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі, а кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).
Зокрема, підписавши вказані документи, відповідач був ознайомлений з основними умовами кредитування, як то, з інформацією типу кредиту, суми кредитного ліміту, строку кредитування, розміру реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядком повернення кредиту, у тому числі й щодо кількості та розміру платежів та періодичності їх внесення.
В ході аналізу наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки щодо руху коштів по рахунку за період з 21 вересня 2020 року по 04 жовтня 2021 року судом було установлено, що відповідач користувався наданими йому кредитними коштами, проте, своїх зобов`язань щодо їх своєчасного і у повному обсязі повернення та сплати відсотків і інших платежів, передбачених договором, належно не виконав.
Внаслідок такого, станом на 04 жовтня 2021 року відповідач має заборгованість перед позивачем на загальну суму 131 316,94 грн., із яких 95 322,00 грн. - заборгованість за кредитом та 35 994,94 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Тому вирішуючи його по суті, суд ураховував наступне.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
А згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
При цьому, є дійсним розмір заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) у розмірі 95 322,00 грн. та за простроченими процентами - 35 994,94 грн., що слідує із розрахунку заборгованості, який містить відповідну інформацію.
Як наслідок, з огляду на зміст правовідносин, що виникли між сторонами, у контексті наведених вище правових норм, які ці правовідносини регулюють, з урахуванням установлених обставин справи, суд приходить до висновку, що права позивача є порушеними відповідачем через неналежне виконання ним умов кредитного договору, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що запропонований у позовній заяві, тобто, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача дійсної заборгованості, розмір якої установлено в ході розгляду справи.
Відповідно, цей позов є обґрунтованим і підлягає до повного задоволення.
Стосовно ж стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору у розмірі 2 270,00 грн., то суд виходив із правила, установленого ч.1 ст. 141 ЦПК України, за яким судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
А тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 270,00 грн. судового збору.
Стосовно питання про стягнення витрат на правову допомогу, то суд відмічає наступне.
Зокрема, згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, вирати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).
За положеннями ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно імперативної вимоги ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
ВП ВС у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказала, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У даному випадку, на підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано лише саму копію витягу договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, який містить лише визначення термінів, контактні дані відповідальних осіб сторін, їх реквізити та підписи.
Жодних документів, які б містили бодай якусь інформацію щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, здійснення відповідних витрат представником позивача надано не було.
Відповідно, у світлі вищевикладеного, суд вважає, що склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги не доведено за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а тому у стягненні із відповідача на користь позивача витрата на правничу допомогу у розмірі 13 131,69 грн., як те заявлено позивачем, слід відмовити.
На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 279, 280 - 282 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
У задоволенні вимоги про стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» витрат на правничу допомогу у розмірі 13 131 грн. 69 коп. - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива