ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2022 року м. Кропивницький

справа № 395/138/21

провадження № 22-ц/4809/154/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Петрик Олександри Вікторівни, яка представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2021 року у складі судді Орендовського В. А. і

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та просили:

-стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 68 950 грн шкоди, заподіяної втратою годувальника;

-стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_2 12 100 грн витрат на спорудження надгробного пам`ятника та 68 950 грн шкоди, заподіяної втратою годувальника.

Позовна заява мотивована тим, що 26.10.2019 близько 23 години у м. Новомиргород по вул. Перемоги, 18 відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі автомобіля ВАЗ 21114 з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який здійснив наїзд на громадянина ОСОБА_4 .

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких помер в автомобілі швидкої медичної допомоги.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260 від 27.10.2019 по факту дорожньо-транспортної пригоди, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 , було заподіяно шкоду його батькам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Загиблий син позивачів з 04.04.2001 по дату смерті був зареєстрований та проживав з батьками за адресою: АДРЕСА_1 , а позивачі на дату ДТП були непрацездатними, оскільки досягли пенсійного віку, потребували утримання та перебували на утриманні в свого сина, оскільки їх дохід був меншим ніж необхідні витрати.

Позивачі вважають, що керування транспортним засобом є джерелом підвищеної небезпеки, а у водія ОСОБА_3 настала безвинна цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, яка станом на дату ДТП була застрахована в ПрАТ «УПСК».

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ «УПСК» про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 68 950 гривень шкоди, заподіяної втратою годувальника.

Стягнуто з ПрАТ «УСПК» на користь ОСОБА_2 68 950 гривень шкоди, заподіяної втратою годувальника.

Стягнуто з ПрАТ «УСПК» на користь держави судові витрати у розмірі 1379 гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були непрацездатними на день смерті свого сина ОСОБА_4 , перебували на його утриманні та у подальшому мали право на одержання від нього утримання, а томувимоги позивачів про стягнення з відповідача на їх користь шкоди, завданої втратою годувальника у сумі по 68 950 грн на користь кожного є обґрунтованими.

Відмовлючи в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат з ПрАТ «УПСК» на користь позивача ОСОБА_2 на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 12 100 грн, суд першої інстанції виходив з того, що ні позивач ОСОБА_2 ні його представник не надали суду доказів надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть і відповідно доказів про відмову або зволікання відповідачем у проведенні таких виплат.

В апеляційній скарзі адвокат Петрик О. В., яка представляє інтереси ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ПрАТ «УПСК» 12 100 грн витрат на спорудження надгробного пам`ятника та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити вказані позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам матеріального права.

Позивач зазначає, що судом першої інстанції не було враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, де зазначено, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загалом не є обов`язковим та не виключає право осби звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Позивачі звернулись до суду в межах трирічного строку з моменту скоєння ДТП, встановленого п. 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з вимогою про відшкодування шкоди.

Таким чином, ОСОБА_2 здійснив волевиявлення, спрямоване на отримання компенсації 12 100 грн витрат на спорудження надгробного пам`ятника, обравши судовий спосіб захисту свого права на відшкодування шкоди, заподіяної смертю сина.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь кожного по 68 950 грн шкоди, заподіяної втратою годувальника, не оскаржується, суд згідно зі статтею 367 ЦПК України в цій частині його не переглядає.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову становить 150 000 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2021 становить 227 000 грн, станом на 01.01.2022 становить 248 100 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого Нижньовисоцькою сільською Радою, актовий запис № 25, де в графі батько та мати вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Новомиргород Кіровоградської області у віці 35 років помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 17.02.2020 Новомиргородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 25 та копією довідки про причину смерті № 2106.

Згідно постанови заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області від 04.12.2021 кримінальне провадження № 0000260 від 27.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення. Описова частина постанови свідчить, що 26.10.2019 близько 23 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 у м. Новомиргород по вул. Перемоги, 18, рухаючись зі сторони центра міста у напрямку с. Костянтинівка, здійснив наїзд на громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який у темну пору доби, у невстановленому місці перебігав проїзну частину дороги справа-наліво по ходу руху автомобіля. В результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження від яких помер в автомобілі швидкої медичної допомоги по дорозі до Новомиргородської ЦРЛ Кіровоградської області.

Загиблий ОСОБА_4 з 04.04.2001 по дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 був зареєстрований та проживав з батьками за адресою: АДРЕСА_1 ., що підтверджується копією довідки Новомиргородської міської ради Кіровоградської області № 1423 від 12.08.2020.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дату ДТП були непрацездатними, оскільки досягли пенсійного віку, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 .

Згідно актів від 12.08.2020 про засвідчення факту перебування на утриманні, позивачі потребували утримання та перебували на утриманні в свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21114 з номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_3 станом на дату ДТП була застрахована в ПрАТ УПСК, поліс № А0247223.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «УПСК» про стягнення витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 12 100 грн, суд першої інстанції виходив з того, що ні позивач ОСОБА_2 ні його представник не надали суду доказів надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть і відповідно доказів про відмову або зволікання відповідачем у проведенні таких виплат.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

У статті 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Намогильні споруди пам`ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам`ять про померлих (абзац шостий статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу»).

Відповідно до положення статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

У випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в цивільному законодавстві містяться правила відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника.

За загальним правилом, у разі понесення таких витрат на спорудження надгробного пам`ятника, боржником у зобов`язанні щодо їх відшкодування

є особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, а кредитором особа, яка здійснила такі витрати.

При цьому, у статті 1201 ЦК України не встановлено межі по відшкодуванню витрат на спорудження.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з пунктом 1.3. статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до пункту 27.1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з пунктом 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Отже, у випадку, якщо було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, то у разі понесення таких витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, боржником у зобов`язанні щодо їх відшкодування є страховик (МТСБУ). При цьому, законодавцем встановлено межу щодо розміру відшкодування, і загальний розмір якого стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункту 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду

у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня

2019 року у справі № 607/3451/16-ц (провадження № 61-24229сво18).

Матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого Нижньовисоцькою сільською Радою, актовий запис № 25, де в графі батько та мати вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Новомиргород Кіровоградської області у віці 35 років помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 17.02.2020 року Новомиргородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 25 та копією довідки про причину смерті № 2106 (а.с.7-8).

Згідно постанови заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області від 04.12.2021 кримінальне провадження № 0000260 від 27.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення.

При цьому в постанові зазначено, що 26.10.2019 близько 23 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 у м. Новомиргород по вул. Перемоги, 18, рухаючись зі сторони центра міста у напрямку с. Костянтинівка, здійснив наїзд на громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який у темну пору доби, у невстановленому місці перебігав проїзну частину дороги справа-наліво по ходу руху автомобіля.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження від яких помер в автомобілі швидкої медичної допомоги по дорозі до Новомиргородської ЦРЛ Кіровоградської області (а.с.9-16).

Загиблий ОСОБА_4 з 04.04.2001 по дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 був зареєстрований та проживав з батьками за адресою: АДРЕСА_1 ., що підтверджується копією довідки Новомиргородської міської ради Кіровоградської області № 1423 від 12.08.2020 (а.с.18).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дату ДТП були непрацездатними, оскільки досягли пенсійного віку, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 (а.с.19-20).

Згідно актів від 12.08.2020 про засвідчення факту перебування на утриманні, позивачі потребували утримання та перебували на утриманні в свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.21-22).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21114 з номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_3 станом на дату ДТП була застрахована в ПрАТ УПСК, поліс № А0247223 (а.с.24).

ОСОБА_2 було витрачено 12 100 грн на виготовлення та встановлення меморіального пам`ятника загиблому сину ОСОБА_4 , що підверджуєтья копією квитанції № 67 від 10.09.2020 (а.с.23).

Аналізуючи зміст пункт 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд дійшов висновку, що визначений вказаним положенням порядок звернення особи, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника до старховика та надання йому документів, що підтверджують такі витрати, а також пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть, не є досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідних витрат.

Обов`язок відшкодування таких витрат обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом понесення таких витрат, а тому особа, яка їх понесла вправі самостійно обирати способи відшкодування таких витрат. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 26 березня 2018 року у справі № 910/426/17 суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій і зазначив таке: «потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту».

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки, ОСОБА_2 понесено витрати в розмірі 12 100 грн на спорудження надгробного пам`ятника для сина, який загинув внаслідок ДТП за участю особи, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПрАТ «УПСК», та здійснив волевиявлення, спрямоване на отримання компенсації 12 100 грн витрат на спорудження надгробного пам`ятника, обравши судовий спосіб захисту свого права, позовні вимоги ОСОБА_2 до відповідача в частині стягнення вказаних витрат є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції на викладене уваги не звернув та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних вимог.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене, рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2021 року в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового у цій частині, а з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 12 100 грн витрат на спорудження надгробного пам`ятника.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Оскільки ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», пропорційно задоволеним позовним вимогам (8,07 %) з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 302 грн 63 коп (1500*8,07%+2250*8,07%) судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Петрик Олександри Вікторівни, яка представляє інтереси ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 10 вересня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення витрат на спорудження надгробного пам`ятника скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) 12 100 (дванадцять тисяч сто) грн витрат на спорудження надгробного пам`ятника.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () в дохід держави 302 (триста два) грн 63 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко