У Х В А Л А

щодо прийняття позовної заяви

27.01.2022 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області Шепель К.А.,

ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" про визнання законності дій споживача ОСОБА_1 при укладанні оригіналу письмового договору про постачання електроенергії, -

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 20 січня 2022 року звертається до суду з цією позовною заявою, в якій просить :

- визнати, що підставою позову є виключно законність дій споживача при укладанні оригіналу письмового договору;

- визнати відсутність порушення споживачем законів України про правила укладання договорів - при укладанні письмового договору;

- визнати законність укладення оригіналу письмового договору від 1 січня 2019 року;

- визнати обов`язковість виконання умов оригіналу договору від 1 січня 2019 року обома сторонами договору;

- визнати, що оригінал письмового договору від 1 січня 2019 року був укладений раніше, ніж публічний договір, на який посилається відповідач у відзиві та судових засіданнях.

До позовної заяви додає копії: комерційної пропозиції для побутових споживачів, договору про постачання електричної енергії від 1 січня 2019 року, відзиву ТОВ "Енера Вінниця" на позов у справі № 130/2861/21.

Ухвалою судді від 21 січня 2022 року позовна заява залишена без розгляду . Позивачеві наданий строк строк п`ять днів з дня отримання копїї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Залишаючи позовну заяву без руху, суддею наголошувалось, що згідно з положеннями статті 175 ЦПК України, а також постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Суддею також було роз`яснено, що в окремих випадках додаткові вимоги до змісту позовної заяви встановлюються іншими законами. Так, у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів зокрема, вказано (пункт 6), що заява про захист прав споживача має повністю відповідати вимогам статті 119 ЦПК (сьогодні це стаття 175 ЦПК) щодо форми й змісту позовної заяви, зокрема, містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Позивачем у позовній заяві не був вказаний спосіб захисту суб`єктивних цивільних прав, тобто закріплені законом матеріально-правові засоби примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Також було відсутнє посилання на конкретні докази, якими підтверджуються конкретні обставини.

Суддею наголошувалось, що, виходячи з положень статті 16 ЦК України, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. А підставами позову являються обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

26 січня 2022 року до суду поступила нова позовна заява ОСОБА_1 , в якій він просить те ж, що і у першому позові. Так звана "оновлена" позовна заява повністю копіює попередню позовну заяву, за винятком зазначення способу захисту, яким позивач вказав, крім іншого, пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України.

Пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України, на який посилається позивач як на спосіб захисту своїх цивільних прав і інтересів, передбачає припинення дії, яка порушує право. Водночас ні про які дії, які мають бути припиненні відповідачем, позивач не говорить.

Отже, можна прийти до висновку, що позивач "судиться аби судитися".

Він зловживає правом на подачу позовів, оскільки він неодноразово подає до суду явно сутяжницькі і явно необґрунтовані позовні заяви до ТОВ "Енера Вінниця", аналогічні заявам, які він уже подавав раніше і які вже були визнані неприйнятними, або в задоволенні яких судами було відмовлено :

- справа № 130/2481/21, ухвала від 22 грудня 2021 року;

- справа № 130/2955/21, ухвала від 27 жовтня 2021 року;

- справа № 130/3538/21, ухвала від 5 січня 2022 року;

- справа № 130/2164/21, ухвала від 26 серпня 2021 року;

- справа № 130/2165/21, ухвала від 18 жовтня 2021 року;

- справа № 130/592/21, рішення від 17 червня 2021 року;

- справа № 130/2167/21, рішення від 17 вересня 2021 року;

- справа № 130/1858/21, рішення від 4 жовтня 2021 року;

- справа № 130/2166/21, рішення від 19 жовтня 2021 року;

- справа № 130/2539/21, рішення від 21 жовтня 2021 року;

- справа № 130/3070/21, рішення від 6 грудня 2021 року;

- справа № 130/3071/21, рішення від 5 січня 2022 року.

Повертаючи позовну заяву, суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Разом з тим відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване в §1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, аби сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого є лише одним з аспектів. Однак ідеться про можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в §1 статті 6 Конвенції.

За правилами частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень частин п`ятої та шостої статті 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

За змістом частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Отже, залишивши позовну заяву без руху, суд першої інстанції поінформував позивача про обов`язок виправити недоліки заяви, а саме: привести її зміст та форму до вимог ЦПК України. Оскільки позивач не виконав зазначених вимог і, отже, не вичерпав наявних засобів захисту свого права, суд доходить висновку про визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Керуючись статтями 175, 186 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" про визнання законності дій споживача ОСОБА_1 при укладанні оригіналу письмового договору про постачання електроенергії, - вважати неподаною та повернути позивачеві.

На ухвалу може бути подана апеляція до Вінницького Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ