Справа № 521/1507/22
Провадження №2-о/521/87/22
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

24 січня 2022 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гранін В.Л., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду у межах окремого провадження із заявою про встановлення неправильності актового запису від 27.05.2021 року про шлюб та зобов`язання органу РАКСу внесення в нього змін, встановлення юридичного факту, що заявник є одна й таж особа, що записана в свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб та інших документах (в яких в заяві не видно).

У ч. 2 ст. 315 ЦПК України, йдеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч. 1 ст. 315 ЦПК України. До таких умов віднесено:

1. Встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права;

2. Коли законом не визначено іншого порядку їх встановлення;

3. Заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує юридичний факт;

4. Встановлення факту не посвідчується з наступним вирішенням спору про право.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року з змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» указано: при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

На підставі цієї Постанови в п.4 Листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК (ЦПК 2017 року ч. 1 ст. 186), а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній. Також не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо: тотожності осіб а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах;

Як зазначено у заяві, встановлення даного факту необхідно для внесення змін в свідоцтво про шлюб, які заявник просить суд зобов`язати внести відповідний орган РАЦСу.

Заявником не надана відмова відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін у актовий запис. Тому, заявнику необхідно звернутись до такого органу й отримати відповідну відмову. Надалі заявник може звернутись до суду в порядку позовного (а не окремого) провадження. При тому, що заявник сам вказує в заяві про його порушене право.

На підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки з заяви про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Частинами 1 і 2 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення факту, а також що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зміст цих правових норм відповідає положенням ст. 293 ЦПК України, яка визначає поняття окремого провадження, як виду непозовного цивільного судочинства.

Системне тлумачення цих статей свідчить про те, що не підлягає розгляду в судовому порядку справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом визначено інший порядок їх встановлення.

Так заявник фактично просить внести зміни до актового запису і в даному випадку є спір про внесення змін до актового запису, який розглядається у порядку позовного провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, законом встановлено інший порядок встановлення неправильності у актових записах і внесення в них змін після відповідної відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Спір про оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження особи за її заявою є публічно-правовим, з огляду на що справа має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Про це вказано у висновках Верховного Суду України, сформульованими у постанові від 3 жовтня 2017 року у справі № 21-5607 а 15.

При цьому, ВП Верховного Суду України в своїй постанові від 14.11.2018 у справі№ 425/2737/17 вказала наступне. У висновках щодо застосування норм права ВП ВС роз`яснила, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату. Натомість, у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.

Також, на думку суду системне тлумачення цих статей свідчить про те, що не підлягає розгляду в судовому порядку справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом визначено інший порядок їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). На думку суду, такий висновок узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 03 листопада 2019 року, Справа № 233/2929/17, Провадження № 14-284цс19), відповідної до якої, заявник може оскаржити в порядку позовного провадження відмову органу РАЦСу про внесення змін до актового запису.

Таким чином, ця справа не може бути розглянута в порядку окремого провадження та повинна розглядатись в порядку позовного провадження.

Заявник не позбавлений можливості подати адміністративний позов до окружного адміністративного суду в установленому законом порядку.

Тому заява про встановлення такого факту та зобов`язання органів РАЦСу внести зміни до актових записів не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 та ч. 3 ст. 294 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 та ч. 3 ст. 294, ст. 315 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Цю ухвалу невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в 15 - денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя