Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2022 Справа №607/23259/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Стус К.І., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дітей та не надає матеріальну допомогу на їх утримання. Тому, вважає, що відповідач, як батько дітей, який є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти на утримання дітей.

Позивач в судове засідання не з`явилася.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив щодо його задоволення.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Позивач ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 19 серпня 2019 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

В шлюбі у сторін народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим 01 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №2262 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданим 14 березня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №541.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який, офіційно не працює, працездатного віку, здоровий, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дітей слід визначити в розмірі, якому просить позивачка - 2 500 гривень щомісяця, на кожну дитину.

Зважаючи на зростаючі потреби дітей, менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей, та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 206, 263, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, на кожну дитину, щомісячно, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що не може бути меншим 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 15 грудня 2021 року і до досягнення кожним з дітей повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Учасники справи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк