Справа № 214/7459/21
2/214/1538/22
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

06 січня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі судового засідання - Петренко К.І.

за участю представника позивача - Дороша С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №16854, вчинений 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначив наступне. На початку вересня 2021 року йому стало відомо, що 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис, який було зареєстровано в реєстрі за №16854, щодо громадянина ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Підставою для вчинення виконавчого напису було звернення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Код ). Детальні обставини в теперішній момент з`ясовуються шляхом скерування адвокатських запитів до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., приватного виконавця Сидорук Л.В. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Згідно виконавчого провадження №66172229, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. на підставі виконавчого напису №16854 від 12.03.2021 р., виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., стягненню підлягає 39 059,54 грн., з яких: 35 054,13 грн. - сума так званого боргу, 500,00 витрати на проведення виконавчих дій, 3 505,41 грн. винагорода приватного виконавця. Слід зазначити, що виконавчий напис №16854 від 12.03.2021 р. є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню, обґрунтування чого полягає в наступному. Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20 грудня 1991 року Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно довідки №99 від 04.08.2021 року громадянин ОСОБА_1 у званні «старшого солдата» з 07 листопада 2018 року перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України. Відтак на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису сума заборгованість не була безспірною. Так стягувачем було значно завищено суми вимог, які були пред`явлені позивачу, зокрема збільшена сума боргу з урахуванням нарахування відсотків, процентів та штрафних санкцій, що, у свою чергу, свідчить про спірність суми боргу, що є порушенням як норм чинного в Україні законодавства так і прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Аналогічну ситуацію описано в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 р. «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні». А саме в п. 10 вказаного узагальнення вказано, що поза увагою нотаріусів часто залишається, те що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судам під час розгляду таких справ має бути враховано суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. За час проходження військової служби він неодноразово брав участь у антитерористичній операції у східних регіонах держави, та операції об`єднаних сил (ООС). 11.04.2019 р. йому було видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належними чином.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяви не надав, відзив на позов у встановлений судом строк не подав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи за відсутності заперечень з боку позивача та представника позивача.

Третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: посвідчення Головного управління Національної Гвардії України (а.с.8), постанова про звернення стягнення (а.с.9), довідка (а.с. 10), адвокатський запит (а.с. 11,12, 13), відповідь на адвокатський запит (а.с.42-43), договір №273547626 (а.с.44-45), договір факторингу №05/0820-01(а.с.46), виписка з особового рахунку за кредитним договором (а.с.47), вимога про усунення порушення виконання зобов`язання (а.с.48), список (а.с.49).

Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом. Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: посвідчення Головного управління Національної Гвардії України (а.с.8), довідку (а.с. 10), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що позивач, є військовослужбовцем.

Суд вважає належними доказами: постанову про звернення стягнення (а.с.9), адвокатські запити (а.с. 11,12, 13), відповідь на адвокатські запити (а.с.42-43), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме: підстави звернення стягнення на доходи позивача, підстави направлення запитів та отримання відповіді представником позивача.

Суд вважає належними доказами: договір №273547626 (а.с.44-45), договір факторингу №05/0820-01(а.с.46), виписку з особового рахунку за кредитним договором (а.с.47), вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання (а.с.48), список (а.с.49), оскільки ці докази містять інформацію, що стосується предмету доказування, а саме кредитно-договірних зобов`язань, в межах яких вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості.

Суд, відповідно до с.78 ЦПК України вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

08.04.2020 року позивач ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір № 273547626, за яким ОСОБА_1 взяв кредит без конкретної споживчої мети на суму 13 000 грн., що вбачається з договору (а.с.44-45).

У відповідності до договору факторингу №95 від 25.08.2020 року борг було уступлено ТОВ «Таліон плюс». ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» отримало право вимоги за договором №273547626 від 08.04.2020 року від ТОВ «Таліон плюс» згідно договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року. Зазначені обставини вбачаються з відповіді (а.с.42-43).

ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» надсилало боржнику вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, що вбачається з вимоги (а.с.48, списку (а.с.49).

На підставі виконавчого напису №16854 від 12.03.2021 р., виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» стягнуто заборгованість за кредитним договором №273547626 від 08.04.2020 року станом на 27.02.2021 року в розмірі 33 854,13 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 12 999, 20 грн., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 20 854, 93 грн., що вбачається з постанови (а.с.9), виписки з особового рахунку (а.с.47).

Згідно виконавчого провадження №66172229, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною на підставі виконавчого напису №16854 від 12.03.2021 р., виданого Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , з урахування суми боргу у розмірі 39 059,54 грн., яка підлягає стягненню, що складається з: витрат на проведення виконавчих дій 500,00 грн., суми боргу за виконавчим документом 35 054,13 грн., основної винагороди приватного виконавця - 3 505,41 грн., що вбачається з постанови (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 з 07.11.2018 року перебуває на військовій службі та працює у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України по теперішній час, є часником бойових дій, що вбачається з посвідчення (а.с.8), довідки (а.с. 10).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються ЦК України, Законами України «Про нотаріат».

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як слідує зі ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Вчинення виконавчих написів щодо стягнення заборгованості за рахунок предмета застави регламентується ст.ст.18, 589-592 ЦК України, ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу», ч.1 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі за текстом Порядок), п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Положеннями ч.1ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Безспірний борг це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів с.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так саме має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Судовим розглядом встановлено, що згідно виконавчого провадження №66172229, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною на підставі виконавчого напису №16854 від 12.03.2021 р., виданого Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , з урахування суми боргу у розмірі 39 059,54 грн., яка підлягає стягненню, що складається з: витрат на проведення виконавчих дій 500,00 грн., суми боргу за виконавчим документом 35 054,13 грн., основної винагороди приватного виконавця - 3 505,41 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, щона момент звернення відповідача з заявою про вчинення виконавчого напису, сума заборгованості не була безспірною. Так, стягувачем було значно завищено суму вимог, які були пред`явлені позивачу, зокрема, збільшена сума боргу з урахуванням нарахування процентів, що, у свою чергу, свідчить про спірність суми боргу.

Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20 грудня 1991 року Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 07 листопада 2018 року по теперішній час, у званні старшого солдата перебуває на військовій службі та працює у військовій частині НОМЕР_2 Центрального ОТО Національної гвардії України. За час проходження військової служби неодноразово брав участь у антитерористичній операції у східних регіонах держави, та операції об`єднаних сил (ООС), є учасником бойових дій.

Відтак, на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису, сума заборгованості не була безспірною, оскільки стягувачем було значно завищено суму вимог, а саме збільшена сума боргу з урахуванням нарахування заборгованості за процентами, що є порушенням як норм чинного в Україні законодавства, так і прав та охоронюваних законом інтересів позивача, закріплених п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20 грудня 1991 року. Аналогічну ситуацію описано в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 р. «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні». А саме в п. 10 вказаного узагальнення вказано, що поза увагою нотаріусів часто залишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судам під час розгляду таких справ має бути враховано суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу.

Отже, як вбачається з вищевикладеного, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не перевірив чи дійсно ОСОБА_1 мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення ним виконавчого напису.

Таким чином, приватний нотаріус Головкіна Я.В., незважаючи на вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку, яких вона має неухильно дотримуватися при вчиненні виконавчого напису, за відсутності достовірної та повної інформації щодо заборгованості боржника, все ж таки вчинила оскаржуваний виконавчий напис.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй правовій позиції, викладеній в постанові у справі № 6-887цс17 від 05.07.2017 року, захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Приватним нотаріусом Головкіною Я.В., при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, не перевірено те, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (стягувач за договором факторингу) належним чином повідомило боржника ОСОБА_1 , шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень, про погашення заборгованості за кредитним договором №273547626 від 08.04.2020 року, оскільки надані представником позивача копії вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання та списку поштових відправлень, отримані ним на адвокатський запит від відповідача, не свідчать про отримання позивачем зазначеної вимоги. При цьому факт відсутності листування між стягувачем та позивачем з приводу стягнення заборгованості, позбавив останнього права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх доводів.

Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису №16854 від 12.03.2021 р., з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Отже, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі вимоги, яка не є безспірною, без дотримання порядку врегулювання питання погашення заборгованості до стягнення та лише з формалізованим підходом до визначеної законом процедури і перевірки поданих стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком, у зв`язку з чим цей напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Таким чином, суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 15, 16 ЦК України звернулася до суду за захистом свого права.

Також суд враховує, що задоволення позову буде відповідати такому, передбаченому ст. 2 ЦПК України завданню цивільного судочинства, як справедливе вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушеного права позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач у відповідності до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнений, як учасник бойових дій, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1362 грн. 00 коп. ( 908,00 грн. за поданні немайнового позову; 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову).

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат", ст. ст. 2, 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 137, 141, 158, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 280-284, 354, 355ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 12, офіс 177) - задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №16854, вчинений 12 березня 2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 12, офіс 177) на користь держави судовий збір у розмірі 1 362,00 грн.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов