Справа № 148/1844/21
Провадження №2/148/123/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( Заочне )

13 січня 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В даному будинку 10.01.1993 зареєстровано місце проживання знайомого позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично з 21.10.1993 по даний час за адресою реєстрації не проживає .

Точне місце проживання відповідача позивачу не відомо, їй лише відомо, що він проживає на території колишнього Погребищенського району Вінницької області, який в даний час ввійшов до складу Вінницького району Вінницької області.

Починаючи з 2020 року позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням знятись з реєстрації з належного їй будинку, однак, він її прохання ігнорує.

В даний час у позивача склалось важке матеріальне становище і вона має намір оформити субсидію. В свою чергу, реєстрація відповідача у її будинку значно збільшує розмір комунальних платежів, які вона сплачує.

Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Судові витрати залишити за нею.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, також вважається належним чином повідомленим відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 26.07.1983 позивач ОСОБА_1 купила житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Відповідно до довідки КП "Тульчинське МБТІ" № 1841 від 22.09.2021 (а.с. 13) за позивачем зареєстровано житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу Відділу центру надання адміністративних послуг Тульчинської міської ради № 403 від 22.09.2021 (а.с. 14) та копії домової книги до вказаного будинку (а.с. 15-16) у даному житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 з 10.01.1993 зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2 .

Згідно довідки голови вуличного комітету по вулиці П. Калнишевського Тульчинської міської ради від 06.10.2021 (а.с. 14а), відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.10.1993 за адресою реєстрації не проживає.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобов`язані зареєструвати місце свого проживання.

Згідно вимог ст. 7 названого Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Реєстрація відповідача у квартирі позивача перешкоджає останній у здійсненні права користування своїм майном, що суд розцінює як порушення її прав, яке підлягає захисту.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Нормами ст. 71 ЖК УРСР, визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Оскільки судом встановлено, що відповідач з 21.10.1993 за адресою реєстрації не проживає, тому він таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу, належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача.

Оскільки, під час розгляду справи не встановлено підстав для збереження жилого приміщення за відповідачем, суд вважає, що є підстави для визнання його особою, що втратила право користування жилим приміщенням, так як він тривалий час, понад один рік, у ньому не проживає.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідач добровільно не змінив реєстрацію місця свого проживання, суд приходить до висновку, що ним тим самим порушено право власності позивача, а тому, відповідно, позовні вимоги є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи прохання позивача, суд залишає судові витрати за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст. ст. 15, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 4, 13, 76-81, 141, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: