Постанова

Іменем України

24 січня 2022 року

м. Київ

справа № 522/12935/17

провадження № 61-7329св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Болградський виноробний завод»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Харчовик», Міністерство економічного розвитку і торгівлі України,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Болградський виноробний завод»на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2018 року в складі судді Чернявської Л. М. та постанову Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року в складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гірняк Л. А., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Болградський виноробний завод» (далі - ПрАТ «Болградський виноробний завод») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Харчовик» (далі - ПрАТ «Харчовик»), Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та просило скасувати рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 19 грудня 2016 року; наказ Державної служби інтелектуальної власності України «Про затвердження рішення Апеляційної палати» від 11 січня 2017 року № 03-4 та зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні знаком « BOLGRAD », який належить на праві власності ПрАТ «Болградський виноробний завод».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, щона підставі свідоцтва № 53500 ПрАТ «Болградський виноробний завод» є власником знаку « BOLGRAD ». Крім того він є власником знаків для товарів та послуг, які підтверджені свідоцтвами № 125165 , 125166 , 152125 , 152126 , 152127 , 153486 , 153487 , 165448 та 219488 .

У березні 2017 року товариству стало відомо, що 19 грудня 2016 року Державна служба інтелектуальної власності України, правонаступником якої є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, за результатом розгляду заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ПрАТ «Харчовик», прийняла рішення про визнання знаку «Болград», який належить останнім на підставі свідоцтва № 40201 , добре відомим.

ПрАТ «Болградський виноробний завод» вважало вказане рішення та наказ, яким це рішення затверджено, протиправними та такими, що порушують його права. Зокрема зазначало, що рішення не має обґрунтування та доводів його прийняття, не містить посилань на дати поданих відповідачами заяв, що ставить під сумнів їх наявність, а наказ не підтверджує відрізняльну функцію, функцію гарантії якості, рекламну, що є обов`язковим для визнання знака добре відомим.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскаржуване рішення прийняте з повним дослідженням всіх обставин ступеню відомості знака «BOLGRAD» в Україні. Підставою для його прийняття стало інтенсивне використання відповідачами знака для товарів та послуг « BOLGRAD » на підставі свідоцтва України № 151733 від 27 лютого 2012 року. Позивач не надав доказів, що він є власником знака « BOLGRAD », свідоцтво № 53500 , на яке він посилався, було видане ЗАТ «Болградський виноробний завод» на комбінований знак для товарів та послуг « Болград » і до того ж вказане свідоцтво припинило свою дію ще 15 липня 2013 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У квітні 2020 року ПрАТ «Болградський виноробний завод» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17, та помилково зазначив, що обраний ПрАТ «Болградський виноробний завод» спосіб захисту не відповідає способам захисту, встановленим ЦК України та ЦПК України, оскільки наявність порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення Апеляційної палати Міністерства економічного розвитку і торгівлі України надає товариству право вимагати скасування наказу, яким це рішення затверджене, та дозволяє ефективно захистити порушене право інтелектуальної власності.

Окрім цього суди не врахували висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 16 жовтня 2018 року в справі № 910/18195/17, про те, що спір, предмет якого пов`язаний із захистом прав інтелектуальної власності, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

12 жовтня 2020 року справа № 522/12935/17 надійшла до Верховного Суду.

Представник Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Тюріна Л. А.надіслала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «Болградський виноробний завод» заявляє клопотання про розгляд справи за участю їх представника.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Оскільки попередній розгляд справи в суді касаційної інстанції проводиться без повідомлення учасників справи, немає підстав для задоволення клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що позивач ПрАТ «Болградський виноробний завод» є власником знаків для товарів і послуг, а саме: «КРИЖАНЕ РИСЛІНГ» на підставі свідоцтва України № 125165 (дата подання заявки - 17 вересня 2008 року); «КРИЖАНЕ ВИНО» на підставі свідоцтва України № 125166 (дата подання заявки - 17 вересня 2008 року); «Болградська» на підставі свідоцтва України № 152125 (дата подання заявки - 01 березня 2011 року); «Болградське» на підставі свідоцтва України № 152126 (дата подання заявки - 01 березня 2011 року); «Болградський» на підставі свідоцтва України № 152127 (дата подання заявки - 01 березня 2011 року); «ICE WINE RIESLING» на підставі свідоцтва України № 153486 (дата подання заявки - 01 березня 2011 року); «МУСКАТ БОЛГРАДА» на підставі свідоцтва України № 153487 (дата подання заявки - 01 березня 2011 року); «BOLGRAD PLANT» на підставі свідоцтва України № 165448 (дата подання заявки - 25 жовтня 2011 року); та «BOLGRAD WINEMAKING PLANT» на підставі свідоцтва України № 219488 (дата подання заявки - 01 вересня 2015 року).

Також згідно зі свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 53500 позивач був власником знаку для товарів та послуг « Болград ». Дія вказаного свідоцтва припинена 15 липня 2013 року.

Відповідач ПрАТ «Харчовик» вже більше двадцяти років займається виробництвом та реалізацією товарів 33 класу МКТП - алкогольними напоями.

17 травня 2004 року на підставі свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 40201 для товарів 33 класу Міжнародної класифікації товарів та послуг (МКТП): «вина», а також послуг 35 класу МКТП «імпортно-експортні агентства; сприяння продажеві», строком дії до 20 червня 2023 року, за ВАТ «Харчовик», правонаступником якого є ПрАТ «Харчовик», було зареєстровано комбінований знак для товарів і послуг « Болград ».

Власниками комбінованого знаку для товарів і послуг « Болград » з 10 листопада 2014 року є ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що свідчить виписка з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг від 09 серпня 2018 року.

Відповідно до свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 151733 від 27 лютого 2012 року (дата подання заявки - 11 жовтня 2010 року) ВАТ «Харчовик» було власником знаку для товарів і послуг « BOLGRAD », який зареєстрований відносно товарів 33 класу МКТП.

З 27 жовтня 2014 року власниками знаку для товарів і послуг « BOLGRAD » є ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг від 27 жовтня 2014 року.

19 грудня 2016 року колегія Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України, правонаступником якої є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, за результатом розгляду заяви ПрАТ «Харчовик», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , прийняла рішення, яким визнала знак «BOLGRAD» добре відомим в Україні для товарів 33 класу МКТП «вина; шампанське (вина ігристі); коньяк (бренді)» станом на 31 грудня 2014 року.

Вказане рішення затверджене наказом Державної служби інтелектуальної власності «Про затвердження рішення апеляційної палати» № 03-4 від 11 січня 2017 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною другою статті 495 ЦК України майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором.

Відносини, що виникають у зв`язку із набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг, регулюються Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (далі - Закон (в редакції на час виникнення спірних правовідносин)).

Згідно із статтею 1 Закону знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом (частина друга статті 16 Закону).

Частиною п`ятою статті 16 Закону передбачено, що свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати.

Відповідно до частин першої та другої статті 25 Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) охорона прав на добре відомий знак здійснюється згідно зі статтею 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності та цим Законом на підставі визнання знака добре відомим Апеляційною палатою або судом. Знак може бути визнаний добре відомим незалежно від реєстрації його в Україні.

При визначенні того, чи є знак добре відомим в Україні, можуть розглядатися, зокрема, такі фактори, якщо вони є доречними:

ступінь відомості чи визнання знака у відповідному секторі суспільства;

тривалість, обсяг та географічний район будь-якого використання знака;

тривалість, обсяг та географічний район будь-якого просування знака, включаючи рекламування чи оприлюднення та представлення на ярмарках чи виставках товарів та/або послуг, щодо яких знак застосовується;

тривалість та географічний район будь-яких реєстрацій та/або заявок на реєстрацію знака за умови, що знак використовується чи є визнаним;

свідчення успішного відстоювання прав на знак, зокрема територія, на якій знак визнано добре відомим компетентними органами;

цінність, що асоціюється зі знаком.

Порядок визнання Апеляційною палатою знака добре відомим в Україні встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності (частина третя Закону).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суди встановили, що заява відповідачів ПрАТ «Харчовик», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання знака добре відомим, за результатами якої прийнято оскаржуване рішення, була подана саме щодо знака « BOLGRAD », яким вони користуються на підставі свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 151733 .

Позивач ПрАТ «Болградський виноробний завод» не надав доказів на підтвердження факту належності йому знака « BOLGRAD ». Свідоцтво № 53500 , на яке він посилався, було видане на комбінований знак для товарів та послуг « Болград » і припинило свою дію ще 15 липня 2013 року, а зареєстровані на його ім`я знаки за свідоцтвами № № 125165 , 125166 , 152125 , 152126 , 152127 , 153486 , 153487 , 165448 , 219488 заявлені на реєстрацію та зареєстровані пізніше, ніж знаки для товарів і послуг за свідоцтвами № 40201, № 151733, власниками яких є відповідачі.

Таким чином, установивши, що рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 16 грудня 2016 року є обґрунтованим, прийняте з дотриманням вимог закону й доводи позивача цього не спростовують, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Помилкове посилання в рішенні суду першої інстанції, як на підставу для відмови в задоволенні позову, також на неналежний спосіб захисту не призвело до неправильного вирішення спору по суті, а тому не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Доводи касаційної скарги про неврахування судами правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 16 жовтня 2018 року в справі № 910/18195/17, не заслуговують на увагу, оскільки в зазначеній справі та в справі, яка переглядається, різний суб`єктний склад учасників справи.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ПрАТ «Болградський виноробний завод»залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Болградський виноробний завод» про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовити.

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Болградський виноробний завод» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко