ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м.Суми

Справа №591/2847/21

Номер провадження 22-ц/816/37/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Акціонерне товариство «Кредобанк»;

третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 вересня 2021 року в складі судді Ніколаєнко О.О. ухвалене в м. Суми, повний текст рішення виготовлено 29 вересня 2021 року

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 292, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. від 28.01.2021 р. щодо звернення стягнення на предмет застави - автомобіля марки Nissan, модель Х-Trail, тип загальний легковий Загальний універсал-В, номер шасі кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1997 см. куб, колір червоний, рік випуску 2018.

Свої вимоги мотивує тим, що 07 лютого 2019 року між ним та АТ «Кредобанк» укладено кредитний договір № 21975/2019, відповідно до якого відповідачем надано кредитні кошти в національній валюті на придбання транспортного засобу автомобільної марки Nissan, модель Х-Trail в сумі 651461 грн.46 коп. на строк до 06.02.2022р. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено нотаріально посвідчений договір застави майнових прав № 21975/2019, згідно з якого передано в заставу автомобіль марки Nissan, модель Х-Trail.

23.03.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Ю.А. відкрито виконавче провадження №64939734 щодо виконання виконавчого напису 292, що вчинений приватним нотаріусом від 28.01.2021 р. щодо звернення стягнення на придбаний ним автомобіль марки Nissan, модель Х-Trail, рік випуску 2018, який є предметом застави.

Вважає виконавчий напис нотаріуса незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вирішенні питання звернення стягнення на предмет застави, банком не дотримано норм Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а нотаріусом порушені приписи Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 вересня 2021 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 292, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. від 28.01.2021 р. щодо звернення стягнення на предмет застави - автомобіля марки Nissan, модель Х-Trail, тип загальний легковий загальний універсал-В, номер шасі кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1997 см. куб, колір червоний, рік випуску 2018.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Кредобанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5963 грн. 93 коп.

Додатковим рішення цього ж суду від 19.10.2021 року вирішено питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу і фактично понесені витрати на оплату судового збору та стягнуто з Акціонерного товариства «Кредобанк» на користь ОСОБА_1 9804 грн, в т.ч. на професійну правничу допомогу 9350 грн і фактично понесені витрати на оплату судового збору 454 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що для вчинення виконавчого напису стягувачем було подано два договори договір застави транспортного засобу та кредитний договір. При цьому укладений між банком та позивачем кредитний договір не був посвідчений нотаріально, як того вимагають норми закону. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем для вчинення виконавчого напису не були надані документи, на підставі яких такий виконавчий напис може бути вчинений. А тому, у приватного нотаріуса не було законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Крім того, оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог Закону щодо порядку направлення боржнику повідомлення про звернення стягнення на майно та його змісту, які призвели до порушення прав позичальника ОСОБА_1 , а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Задовольняючи позов суд вирішив питання розподілу судових витрат на користь позивача, які ним були понесені.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що 10.04.2019 р. для забезпечення виконання зобов`язань, що виникають з кредитного договору № 21975/2019 від 07.02.2019 р., укладеного між позичальником та банком, з ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу № 220. Відповідно до договору застави, п.1.2. предметом застави є рухоме майно - транспортний засіб: марка NISSAN, модель X-TRAIL, JN1TAAT32U0100334, об`єм двигуна 1997, колір білий, НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 . Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Однак, починаючи з липня 2020 р. позивач системно порушував умови кредитного договору, не здійснюючи жодних платежів на погашення заборгованості по тілу та процентах за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за цим договором станом на 15.01.2020 р.

15.12.2020 банк зареєстрував зміни до Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо звернення стягнення. АТ «Кредобанк» направив досудову вимогу на адресу ОСОБА_1 , який у 30 денний строк з моменту реєстрації зміни обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не здійснив оплату простроченої заборгованості. Тому, 28.01.2021р. у зв`язку з порушенням умов кредитного договору, що забезпечені договором застави, банк звернулося до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. з проханням вчинити виконавчий напис на договорі застави від 10.04.2019 р. Станом на сьогодні діє ч. 1 Переліку документів, котра встановлює наступне: кредитор має право звернутися до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на нотаріально посвідченому договорі, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого п.11 цього переліку). А тому, висновок Зарічного районного суду м. Суми, що виконавчий напис № 292 від 28.01.2021 р. вчинено на нотаріально не посвідченому договорі є незаконним та таким, що ґрунтується на неправильно застосованих нормах матеріального права і не враховує висновки Верховного Суду.

Щодо належного повідомлення боржника та строк, з якого відраховується 30 днів для усунення порушення за кредитним зобов`язанням, то 15.12.2020 року представник банку зареєстрував намір стягнення на предмет застави у ДРОРМ та направив ОСОБА_2 повідомлення про порушення зобов`язання в порядку ст. 27-28 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Однак, повідомлення було повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання, тобто, в зв`язку із суб`єктивними причинами боржника. Отже, банк належним чином повідомив боржника про його обов`язок здійснити погашення простроченої заборгованості.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказував, що борговим документом є кредитний договір, а не договір застави. Всі права та обов`язки щодо отримання та повернення коштів, нарахування відсотків за користування коштами, графік повернення кошти тощо, врегульовуються саме кредитним договором. Оспорюваний виконавчий напис містить в собі суму заборгованості та суму нарахованих відсотків за користування кредитними коштами. Такі суми були розраховані або мали бути розраховані, виходячи саме з умов кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим, а не з умов нотаріально посвідченого договору застави. Судом 1-ї інстанції з урахуванням пояснень сторони позивача, вірно було зроблено висновок про те, що заборгованість, яка зазначена в виконавчому написі, не є безспірною. Крім того, нотаріус не перевірив того, чи є позивач (боржник) повідомлений належним чином про вимогу відповідача (кредитора) звернутися за вчиненням виконавчого напису. Також і сам нотаріус не вжив будь-яких заходів стосовно повідомлення позивача про ініціювання зі сторони відповідача такої виконавчої дії, як вчинення виконавчого напису на борговому документі. Також, відповідно до долученої виписки по рахунку, відповідачем (точна назва документу «рух коштів по рахунку № НОМЕР_4 з 07.02.19р. по 15.01.21р.»), не можливо провести будь-який контр-розрахунок, так як виписка надана по транзитному рахунку, через який переказуються кредитні кошти. Основним позичковим рахунком, який призначений для обліку виданих кредитних коштів є рахунок № НОМЕР_5 , що чітко передбачено п.2.5 Кредитного договору. Також із вищезазначеної виписки вбачається, що кошти в сумі 18913,19грн., які згідно п.2.7 кредитного договору повинні бути перераховані на рахунок ПрАТ Сі «ПЗУ Україна страхування життя», але не були перераховані, а залишилися на транзитному рахунку НОМЕР_6 . При цьому в позичковому рахунку № НОМЕР_5 дана сума є проведеною. Тому, просить залишити рішення суду 1-ї інстанції у справі № 591/2847/21 від 23.09.2021р без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник банку та приватний нотаріус до суду не прибули, про час та місце проведення судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами 07 лютого 2019 року був укладений кредитний договір № 21975/2019, за умовами якого ОСОБА_1 були надані у власність грошові кошти в розмірі 651461,46 грн. строком до 06 лютого 2022 року на споживчі цілі, а саме для здійснення оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки «Nissan», модель «Х-Trail», дата випуску 2018 рік № кузова кузову НОМЕР_1 , укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Прем`єра Авто» (а.с.7-9).

Додатком № 1 до кредитного договору погоджено графік погашення заборгованості - щомісячними ануїтетними платежами.

Позивачем був придбаний автомобіль марки марки Nissan, модель Х-Trail, тип загальний легковий загальний універсал-В, номер шасі кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1997 см. куб, колір червоний, рік випуску 2018.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено нотаріально не посвідчений договір застави майнових прав № 21975/2019, згідно з якого передано в заставу автомобіль марки Nissan, модель Х-Trail (а.с.10-11).

В забезпечення виконання умов укладеного кредитного договору, між банком і позивачем 10.04.2019 р. було укладено договір застави транспортного засобу, Відповідно до умов договору застави (п.1.2), предметом застави є рухоме майно - транспортний засіб: марка NISSAN, модель X-TRAIL, JN1TAAT32U0100334, об`єм двигуна 1997, колір білий, НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 .

Обставини того, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі позивачем визнано.

15.12.2020р. банком на ім`я позивача було складено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на цю дату в розмірі 429764,77 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 413094,61 грн; заборгованості по прострочених процентів 15576, грн та нарахованих процентів 1094,16 грн.

У даній вимозі банк просив протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але у будь-якому випадку не пізніше 35 днів з моменту надсилання даної вимоги достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а також штрафні санкції, а саме, 429764,77 грн. У разі невиконання даної вимоги, банк змушений буде звернутися за захистом своїх порушених прав до суду, з метою стягнення існуючої заборгованості або здійснити звернення стягнення на предмет застави.

Через викладений в досудовій вимозі намір про звернення стягнення на предмет застави, банком 15.12.2020 року були внесені зміни до Державного реєстру обтяжень рухомого майна і 16.12.2020 така вимога була направлена цінним листом із описом на відому банку адресу проживання позивача АДРЕСА_1 . Цей лист повернуто банку у зв`язку із не одержанням позивачем.

В судовому засіданні позивач не довів, що він не міг одержати цей лист з поважних та об`єктивно незалежних від нього причин або зміну місця проживання та належного повідомлення про це банку.

28 січня 2021 року банк звернувся до приватного нотаріуса Львівського МНО Барбуляк Х.М. із заявою про вчинення виконавчого напису шляхом звернення стягнення на заставне майно автомобіль марки «Nissan», модель Х-Trail, тип загальний легковий загальний універсал-В, номер шасі кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1997 см. куб, колір червоний, рік випуску 2018, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - на підставі договору застави від 10.04.2019 року на суму заборгованості станом на 15.01.2021 року у розмірі 431929,18 гривень (а.с.182-204).

28.01.2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі № 292, в якому пропонується звернути стягнення на рухоме майно, а саме транспортний засіб марки «Nissan», модель «Х-Trail», тип загальний легковий загальний універсал-В, номер шасі кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1997 см. куб, колір червоний, рік випуску 2018, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке належить ОСОБА_1 - на підставі договору застави посвідченого 10.04.2019 року Юрковою О.А., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за реєстром № 220, передане в заставу Акціонерному товариству «Кредобанк». За рахунок коштів від реалізації вищевказаного рухомого майна пропоновано задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» за період з 07 квітня 2020 року, в тому числі: 413094,61 гривень - неповернута сума кредиту; 18834,57 гривень - прострочені відсотки; 2000,00 гривень - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису; що становить загальну суму 433929,18 гривень (а.с.181).

Виконавчий напис було вчинено на підставі представлених приватному нотаріусу документів: нотаріально посвідченого договору застави від 10.04.2019 року, розрахунку заборгованості за період з 07.02.2019 по тілу кредиту та процентах, кредитного договору № 21975/2019 від 07.02.2019 року та графіку погашення заборгованості; досудової вимоги від 15.12.2020р. та документів, в підтвердження направлення такої вимоги, ОСОБА_1 , меморіальних ордерів щодо отримання позичальником сум кредиту на придбання автомобіля та сплату страхових внесків, згідно договору страхування, руху коштів за період з 07.02.2019

Представленим нотаріусу розрахунком кредитної заборгованості підтверджено, що заборгованість за кредитом склала 413094,61грн і по відсотках 18834,57 грн., т.т. загальна сума кредитного боргового зобов`язання склала 431929,18 грн.

Мотиви позову не містять заперечень позивача з приводу спірності визначеної банком кредитної заборгованості і питання спірності даної суми боргу не були предметом дослідження суду першої інстанції. Відсутні в матеріалах справи і докази того, що позивачем в рахунок заявленої суми боргу до стягнення, на час вчинення виконавчого напису були сплачені суми в рахунок погашення суми боргу.

Отже, в суді першої інстанції представленими банком доказами та поясненнями приватного нотаріуса було доведено, що вчинення виконавчого напису відбулось на підставі документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів нотаріусів щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами.

АТ «Кредобанк» пред`явив виконавчий напис до приватного виконавця Жованик Ю.А.

23.03.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Жованик Ю.А. відкрито виконавче провадження №64939734 щодо виконання виконавчого напису 292, що вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною від 28.01.2021 р. щодо звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки Nissan, модель Х-Trail, тип загальний легковий загальний універсал-В, номер шасі кузову НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1997 см. куб, колір червоний, рік випуску 2018 (а.с.12-15)

02.04.2021 року приватним виконавцем Жованик Ю.А. на підставі виконавчого документу - виконавчого напису № 292 від 28.01.2021 винесено постанову про опис та арешт майна боржника, описано та накладено арешт на вказаний транспортний засіб (а.с.31).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Пунктом 1 частини першої статті 21 цього Закону до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору.

За змістом статті 22 цього Закону обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

У частині першій статті 23 Закону №1255-IV передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Статтею 24 цього Закону визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Статтею 26 цього Закону визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (в редакції переліку на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) визначено, що нотаріус міг вчиняти виконавчий напис на підставі нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року по справі №6-887цс17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису від 28 жовтня 2019 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172.

Однак, суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин правову позицію ВС від 15.04.2020р. у справі № 158/2157/17, де виконавчий напис щодо стягнення кредитної заборгованості шляхом стягнення грошової суми заборгованості було вчинено при відсутності оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, оскільки в даній справі нотаріусу було пред`явлено оригінал нотаріально посвідченого договору застави та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання серед яких, банком долучено не посвідчений нотаріусом кредитний договір.

Розділ 5 договору застави від 10.04.2019р. містить застереження щодо права банку в позасудовому порядку звернути стягнення на предмет застави з метою, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором термін суми кредиту або несплаті процентів, а також право дострокового звернення стягнення на предмет застави за таких самих обставин.

Отже, висновок суду про те, що під час вчинення нотаріальної дії приватний нотаріус діяв в супереч затвердженим Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є помилковим і спростовується дослідженими судом першої інстанції матеріалами справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів визнає, що доводи апеляційної скарги містять підстави для скасування оскаржуваного рішення суду, яке постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права в силу ст. 376 ЦПК України.

На підставі наведеного, апеляційний суд скасовує оскаржене рішення суду першої інстанції і додаткове рішення про вирішення питань щодо розподілу фактично понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу і оплаті судового збору за подання позову та ухвалює нове рішення про відмову в задоволені позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь банку слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 вересня 2021 року і додаткове рішення цього суду від 19 жовтня 2021 року скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» фактично понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1362 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 січня 2022 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина