Провадження №: 4-с/755/281/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

скаржника - ОСОБА_1 ,

представника скаржника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія СЕВЕКО», -

у с т а н о в и в:

16.12.2021 року скаржниця ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, у якій, з урахуванням поданих 05.01.2022 року доповнень до скарги, просить:

- визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича у зведеному виконавчому провадженні №63379420, яка полягає у невжитті приватним виконавцем вичерпних заходів щодо звернення стягнення на майнові права боржника у вигляді права вимоги грошових коштів від ТОВ «Торговий дім Севеко» та на квартиру боржника за адресою: АДРЕСА_1 , запропоновані ОСОБА_1 для першочергового звернення стягнення;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича у зведеному виконавчому провадженні №63379420 вчинені 08.12.2021 р. щодо опису та накладення арешту на Ѕ частку приватної власності садового будинку, загальною площею 392,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00) та Ѕ частку приватної власності земельної ділянки, на якій розташований вказаний садовий будинок, загальною площею 0,1 га. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) кадастровий номер - :78:422:0017, цільове призначення: для ведення підсобного сільського господарства, для ведення садівництва, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про опис та арешт майна (коштів) боржника від 08.12.2021 р. винесену у зведеному виконавчому провадженні № 63379420;

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 21.12.2021 р. винесену у зведеному виконавчому провадженні № 63379420.

Вимоги скарги та доповнень до неї мотивовано тим, що постановою Київського апеляційного суду від 15.01.2020 року скасоване рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2019 року у справі №754/14404/18, частково задоволено позов ТОВ «Компанія СЕВЕКО» до ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія СЕВЕКО» три відсотки річних в розмірі 142349,00 грн., інфляційні втрати - 636503,87 грн., судовий збір - 11683,03 грн. 04.03.2020 року за вказаним судовим рішенням Дніпровським районним судом м. Києва виданий виконавчий лист і 21.10.2020 року приватним виконавцем Сивокозовим О.М. відкрите ВП №63379134. 21.10.2020 року винесено постанову про об`єднання у зведене виконавче провадження №63379420 виконавчих проваджень №63379134 та №57398327 (про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Компанія СЕВЕКО" 2379000,00 грн. та судових витрат в сумі 3654,00 грн. згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.01.2015 року у справі №214/9128/14-ц). Керівником, засновником та кінцевим бенефіцеаром стягувача ТОВ "Компанія СЕВЕКО" є колишній чоловік скаржниці - ОСОБА_3 , шлюб із яким розірваний рішенням суду від 12.07.2013 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року у справі №756/10398/14-ц визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зокрема: садовий будинок, загальною площею 392,2 кв. м., з надвірними побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, (кадастровий №:78:422:0017), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_1 та здійснено поділ вказаного майна шляхом визнання за кожним зі співвласників права власності на Ѕ частину будинку і земельної ділянки, визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 . Постановою Київського апеляційного суду від 17.03.2021 року та постановою Верховного Суду від 03.11.2021 року, вказане рішення Оболонського районного суду м. Києва в частині визнання будинку, земельної ділянки та зазначеної квартири спільною сумісною власністю та поділ цього майна, залишене без змін. Про існування остаточного рішення суду у вигляді постанови Верховного Суду від 03.11.2021 року щодо поділу майна подружжя, скаржниці стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень 29.11.2021 року та 09.12.2021 року скаржниця отримала копію постанови суду касаційної інстанції засобами поштового зв`язку. 01.12.2021 року скаржниця звернулась до приватного виконавця з клопотанням в порядку ст.ст. 19, 48 Закону України «Про виконавче провадження» та просила визначити черговість звернення стягнення на майно боржника у зведеному виконавчому провадженні, в першу чергу реалізувати майнові права боржника, а саме право грошової вимоги до ТОВ «Торговий дім СЕВЕКО» на суму 11699966,94 грн. і у разі недостатності коштів звернути стягнення на кв. АДРЕСА_1 . Своїм листом від 06.12.2021 року приватний виконавець відмовив у задоволенні клопотання боржника посилаючись на те, що ОСОБА_1 скористалась своїм правом стягнення заборгованості з ТОВ «Торговий дім СЕВЕКО» і на кошти, які будуть отримані ОСОБА_1 за цим зобов`язанням буде звернуте стягнення, про що буде повідомлено Комунарівський ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), а на запропоновану квартиру звернення стягнення неможливе у зв`язку із наявністю обтяження нерухомого майна іпотекою. Також у листі приватний виконавець повідомив боржника про необхідність 08.12.2021 року з`явитись за адресою: м Київ, садове товариство «Чорнобилець-2001» ( АДРЕСА_2 для участі у виконавчих діях та забезпечити виконавцю вільний і безперешкодний доступ до нерухомого майна. Поряд із цим, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.09.2021 року визнано припиненим зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Компанія СЕВЕКО» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2379000,00 грн. Вказане рішення перебуває на стадії апеляційного перегляду і якщо рішення суду першої інстанції буде залишене без змін, відпадуть правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ТОВ «Компанія СЕВЕКО» в межах вказаного зведеного виконавчого провадження. Ураховуючи викладене ОСОБА_1 01.12.2021 року звернулась до виконавця із заявою про відкладення вчинення виконавчих дій та просила відкласти виконавчі дії на 10 робочих днів про що винести відповідну постанову. Своїм листом від 06.12.2021 року приватний виконавець відмовив у задоволенні заяви пославшись на те, що рішення суду не набрало законної сили та стосується справи №214/9128/14-ц (ВП 57398327), однак це рішення та викладені у заяві боржника обставини будуть враховані при вчиненні виконавчих дій 08.12.2021 року в межах виконавчого листа №755/14404/18 виданого 04.03.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості у розмірі 790535,90 грн. (ВП 63379134). З вказаних листів виконавця стало відомо, що він має намір 08.12.202021 року провести виконавчі дії з опису і арешту будинку в якому зареєстрована та фактично проживає боржниця. 07.12.2021 року скаржниця знов звернулась до приватного виконавця з проханням повторно визначити черговість звернення стягнення на майно боржника, а саме у першу чергу реалізувати майнові права боржника - право грошової вимоги до ТОВ «Торговий дім СЕВЕКО» на суму 11699966,94 грн. і в разі недостатності коштів звернути стягнення на кв. АДРЕСА_1 , а також просила відкласти проведення виконавчих дій 18.12.2021 року. Своїм листом від 07.12.2021 року виконавець відмовив у задоволенні заяви боржниці з раніше викладених у його листах підстав. Перед початком виконавчих дій 08.12.2021 року сторона боржника повідомила виконавця про наявність підстав для відкладення виконавчих дій та приватному виконавцю було вручено відповідну письмову заяву, у якій обґрунтовано порядок звернення стягнення на майнові права боржника, висловлені заперечення щодо звернення стягнення на житло у якому фактично проживає боржник з порушенням черговості та за наявності іншого майна, надані докази припинення обтяження квартири іпотекою. При цьому, виконавець усно відмовив у задоволенні вказаної заяви та здійснив опис і арешт житла й земельної ділянки. ОСОБА_1 тричі запропонувала приватному виконавцю види майна, які необхідно реалізувати в першу чергу, повідомила що вона зареєстрована та проживає у будинку на який планується звернути стягнення, а також разом з нею у будинку проживає неповнолітня дитина, однак виконавець відмовив боржнику у задоволенні клопотань та вчинив протиправні дії з опису та арешту житла. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.1.2017 року у справі №904/166/14 стягнуто з ТОВ «Торговий дім СЕВЕКО» 11699966,94 грн. і 17.02.2017 року видано відповідний наказ. Вказане рішення суд не виконане, оплата стягнутої суми не здійснювалась, а вартість вказаних майнових прав істотно перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню у зведеному виконавчому провадженні. Відмова та невжиття визначених законодавством заходів щодо звернення стягнення на майнові права боржника є протиправними. Обґрунтовуючи вимоги скарги ОСОБА_1 посилається на правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі №904/968/18 та зазначає, що приватний виконавець порушив вимоги ст. 440 ЦПК України, оскільки не звернувся до суду із заявою про звернення стягнення на грошові кошти в сумі 11699966,94 грн., які належать ТОВ «Торговий дім СЕВЕКО», що має заборгованість перед ОСОБА_1 . Відповідно до усталеної практики Верховного Суду наявність рішення господарського суду про стягнення боргу не змінює правову природу цього майнового права та не припиняє зобов`язальних відносин, це майнове право може бути реалізоване у встановленому порядку, а стягувач за судовим рішенням може бути замінений правонаступником. Скаржниця просила приватного виконавця здійснити реалізацію її майнових прав в системі електронних торгів ДТ «СЕТАМ», адже такий вид примусового виконання рішення суду надасть змогу швидше отримати грошові кошти від покупця, ніж очікувати виконання рішення суду ТОВ «Торговий дім СЕВЕКО», яке ухиляється від сплати боргу в сумі 116996966,94 грн. Будь-які правові та фактичні перешкоди для примусової реалізації приватним виконавцем цього майнового права в системі електронних торгів ДП «СЕТАМ» відсутні. Відмова приватного виконавця звернути стягнення на кв. АДРЕСА_1 є надуманою і необґрунтованою, та фактично спрямована на створення видимості наявності підстав для звернення стягнення на житло боржника, у якому останній зареєстрований та фактично проживає з неповнолітньою дитиною, в порушення порядку черговості звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна. Підтверджуючи свої посилання на порушення приватним виконавцем черговості звернення стягнення скаржник посилається на правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 року по справі №199/4891/19-ц. Також скаржниця вказує, що у приватного виконавця були всі підстави для відкладення проведення 08.12.2021 року виконавчих дій щодо опису та арешту нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , однак він відмовив у задоволенні відповідних заяв боржника. Все вищенаведене свідчить про упередженість та намагання всупереч вимогам закону звернути стягнення на нерухоме майно боржника, стягнення на яке звертається в останню чергу. 21.12.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у зведеному виконавчому провадженні та зобов`язано суб`єкта господарювання надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення вартості описаного й арештованого майна з метою подальшої його реалізації, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Наявність вказаної постанови додатково свідчить про порушення виконавцем черговості звернення стягнення.

Ухвалою суду від 21.12.2021 року відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні, а також відмовлено у задоволенні клопотання скаржника про зупинення стягнення у зведеному виконавчому провадженні №63379420 до набрання судовим рішенням за результатами розгляду скарги законної сили.

17.01.2022 року до суду надійшов відзив приватного виконавця Сивокозова О.М. на скаргу, зі змісту якого вбачається, що виконавець не визнає заявлених у скарзі вимог та просить відмовити в її задоволенні. Виконавець в обґрунтування своїх заперечень посилається на положення ч. 1 ст. 10, ч. 4 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначає, що перевіркою АСВП встановлено, що стягнення за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2017 року по справі №904/166/14 перебуває на виконанні у Комунарівському ВДВС у місті Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро). Таким чином, ОСОБА_1 скористалась своїм правом щодо стягнення заборгованості за зобов`язаннями ТОВ «Торговий дім Севеко» на свою користь. На кошти за цим зобов`язанням, які будуть отримані ОСОБА_1 в процесі виконання буде здійснено звернення стягнення приватним виконавцем, в порядку визначеному законом, про що буде повідомлено окремо Комунарівський ВДВС у місті Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро). Вимогою від 06.12.2021 року, направленою приватним виконавцем Комунарівському ВДВС у місті Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), визначено повідомляти приватного виконавця Сивокозова О.М. про суми стягнутих коштів на користь ОСОБА_1 за наказом №904/166/14 від 17.02.2017 року виданим Господарським судом Дніпропетровської області, з метою звернення стягнення на такі кошти в порядку ст. 53 закону України «Про виконавче провадження». Як вбачається із даних, що містяться в АСВП, виконавче провадження про стягнення за наказом 904/166/14 від 17.02.2017 року відкрите 04.10.2021 року та станом на день надання відзиву перебуває на виконанні, тобто не виконане, кошти не стягнуті. Також згідно даних АСВП, в Голосіївському ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває ще два відкритих з 2017 року виконавчі провадження про стягнення з ТОВ «Торговий дім Севеко» заборгованості на користь Господарського суду Дніпропетровської області та на користь Державної судової адміністрації України. Виконавчі провадження в стані «Відкрито», тобто кошти з боржника стягнути не представляється можливим і виконавцями з 2017 року вчиняються виконавчі дії щодо розшуку майна та коштів боржника. Отже, є підстави вважати, що вказане товариство діяльності не веде, кошти та майно, на яке можливо звернути стягнення у боржника - відсутні, а отже стягнення коштів з такого боржника підпадає під категорію справ «Виконавчі провадження, виконання яких ускладнено». Стосовно звернення стягнення на кв. АДРЕСА_1 , приватний виконавець посилається на положення ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначає, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказана квартира зареєстрована за ОСОБА_3 та в реєстрі міститься обтяження у вигляді іпотеки за іпотечним договором від 30.07.2012 року (Іпотекодержатель - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»). Вказані обставини, за твердженням приватного виконавця, не надають можливості виконавцю звернути стягнення на зазначене нерухоме майно. Приватний виконавець у відповідності до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 440 ЦПК України не має можливості звернутись до суду з відповідним поданням, оскільки щодо нерухомого майна існують обтяження, а їх зняття не належить до компетенції виконавця. Боржнику необхідно було вчинити дії для зняття обтяження та належним чином зареєструвати за собою право власності на квартиру для того аби виконавець мав можливість звернути на неї стягнення, а за наведених обставин звернути стягнення на квартиру не представляється можливим. В обґрунтування заперечень виконавець також посилається на те, що згідно норм Закону України «Про виконавче провадження» черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем, а боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, зобов`язаний допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Приватним виконавцем 08.12.2021 року винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника щодо нерухомого майна, яке належить боржнику і на яке можливо звернути стягнення, при цьому дотримано всіх вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», тому відсутні підстави для визнання зазначеної постанови протиправною та її скасування. Крім того, приватний виконавець посилається на те, що нормами процесуального права не передбачено повноважень суду на скасування рішень органів державної виконавчої служби/приватних виконавців. 21.12.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, що відповідає положенням ст.ст. 20, 57 Закону України «Про виконавче провадження» і таким чином, приватним виконавцем не порушено та дотримано у повному обсязі порядок винесення відповідної постанови, тому підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні. Посилаючись на положення ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець зазначає, звернення боржника з питанням відкладення вчинення виконавчих дій із посиланням на наявність рішення суду, яке не набрало законної сили, про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2379000,00 грн., не є підставою для відкладення вчинення виконавчих дій. Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено права та обов`язки виконавця і одним з обов`язків є здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження», тому підстав для відкладення виконавчих дій у приватного виконавця не було.

В судовому засіданні скаржниця підтримала вимоги скарги з підстав викладених у ній, просить скаргу задовольнити і додатково пояснила суду, що згідно рішення суду першої інстанції боргові зобов`язання припинені шляхом заліку і відповідач навмисне затягує можливість апеляційного розгляду за його скаргою для того аби реалізувати будинок і земельну ділянку. Склалась ситуація у якій скаржниці борг не повертається, а із самої боржниці намагаються стягнути борг шляхом звернення стягнення на будинок, у якому вона зареєстрована на проживає, а також проживає неповнолітня дитина, при тому, що є інші кошти та майно на яке може бути звернуте стягнення. Активні дії щодо звернення стягнення почались саме після ухвалення рішення суду про припинення боргових зобов`язань шляхом заліку, і якщо рішення суду залишиться в силі, а будинок буде реалізований, то вже нічого повернути буде не можливо.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги скарги з підстав викладених у ній, просить скаргу задовольнити і додатково пояснив суду, що боржниця неодноразово зверталась до приватного виконався з проханням визначити черговість звернення стягнення на належне їй майно, однак приватний виконавець протиправно у цьому відмовив. Також приватний виконавець безпідставно відмовив у відкладенні проведення виконавчих дій, адже у боржниці наявне рішення суду про припинення боргових зобов`язань, але воно ще не набрало законної сили. Представник вказує, що приватному виконавцю надавались докази припинення обтяження квартири боржниці, яка знаходиться у м. Кривий Ріг, однак виконавець вчиняє дії спрямовані виключно на звернення стягнення на будинок, у якому зареєстрована та проживає боржниця разом з неповнолітньою дитиною. Приватний виконавець вчиняє абсолютну бездіяльність щодо звернення стягнення на майнові права боржниці та квартиру розташовану у м. Кривий Ріг. При цьому, звернення стягнення на житло, у якому проживає боржник має відбуватись в останню чергу. В реєстрі запис про іпотеку дійсно є, але вона фактично припинена і з власної ініціативи скаржниця не має можливості зняти реєстрацію цього обтяження, оскільки не є стороною договору кредиту чи іпотеки.

Приватний виконавець та представник стягувача в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

14.01.2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника стягувача про проведення розгляду справи за його участі в режимі відео-конференції, яке ухвалою суду від 14.01.2022 року було задоволене.

18.01.2022 року до суду надійшло клопотання представника стягувача, у якому представник просив проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Компанія Севеко» зазначивши, що цілком довіряє суду і просить відмовити у задоволенні скарги. Представник також вказав, що на випадок якщо відео-конференція в засіданні призначеному на 19.01.2022 року не відбудеться з яких-то технічних причин, ТОВ «Компанія Севеко» повідомляє, що ознайомлене зі скаргою ОСОБА_1 .

Оскільки проведення відео-конференції за участі представника стягувача видалось неможливим та ураховуючи зміст наведеного клопотання стягувача, суд вважав за можливе провести судовий розгляд справи в судовому засіданні без застосування засобів відео-конференції.

Суд, вислухавши пояснення скаржника та її представника, вивчивши матеріли справи, дослідивши наявні у справі письмові докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, всебічно та об`єктивно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.03.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист у справі №755/14404/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія Севеко» три відсотки річних у розмірі 142349,00 грн., інфляційні втрати - 636503,87 грн., судовий збір - 11683,03 грн. (а.с. 25).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. від 21.10.2020 року за вказаним виконавчим листом відкрите виконавче провадження №63379134 (а.с. 26).

За змістом наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа виданого 17.11.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу у справі №214/9128/14-ц суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий дім Севеко» грошові кошти в загальній сумі 2379000,00 грн. та понесені судові витрати у сумі 3654,00 грн. (а.с. 27).

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 21.11.2016 року замінено стягувача ТОВ «Торговий дім Севеко» на його правонаступника ТОВ «Компанія Севеко» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 15.01.2015 року у цивільній справі №214/9128/14-ц за позовом ТОВ «Торговий дім Севеко» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (а.с. 28-29).

09.10.2018 року приватним виконавцем Сивокозовим О.М. відкрите виконавче провадження №57398327 з виконання виконавчого листа №214/9128/14-ц виданого 07.11.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу (а.с. 30).

Постановою приватного виконавця Сивокозова О.М. від 21.10.2020 року об`єднані виконавчі провадження №57398327, №63379134 у зведене виконавче провадження №63379420 (а.с. 31).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12.07.2013 року у справі №214/546/13-ц розірваний шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 32).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31.07.2014 року відкрите провадження у справі №756/10398/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «Державний експортно-імпортний банк», про поділ спільного майна подружжя (а.с. 33).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року у справі №756/10398/14, зокрема, визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 садовий будинок, загальною площею 392,2 кв. м., з надвірними побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, (кадастровий №:78:422:0017), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та однокімнатну квартиру, загальною площею 42,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В порядку поділу спільного майна визнано за кожним із колишнього подружжя право власності на Ѕ частину вказаного садового будинку та земельної ділянки і визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м., вартістю 431774 ,00 грн. (а.с. 34-39).

У вказаному рішенні суду також зазначено, наступне: «02.03.2015 року на адресу суду надійшло клопотання ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України в особі філії у м. Кривий Ріг» в якому зазначено, що між ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ СЕВЕКО» та АТ «Укрексімбанк» були укладені кредитні договори, проте на дату подання клопотання не має діючих кредитних договорів, кредитна заборгованість ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ СЕВЕКО» відсутня, а тому припинили свою чинність і похідні договори забезпечення. Представник третьої особи - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії у м. Кривому Розі в судові засідання не з`являвся, подав заяву в якій вказує, що у Банку відсутні претензії до спірного майна, умови кредитних договорів виконано, а тому просили суд проводити розгляд справи без участі їх представника».

На аркуші справі 40 міститься копія клопотання представника ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» на адресу Оболонського районного суду м. Києва у справі №756/10398/14-ц від 26.06.2015 року за змістом якого, третя особа заявляє, що на дату подання цієї заяви ТОВ «ТД Севеко» та АТ «Укрексімбанк» в особі філії в м. Кривому Розі вже не мають діючих кредитних договорів, кредитна заборгованість ТОВ «ТД Севеко» перед банком відсутня. Відповідно, у зв`язку з виконанням кредитних договорів, припинили свою чинність похідні договори забезпечення, які були укладені банком з позивачем і відповідачем і які перелічені вище. У зв`язку з відсутністю претензій до спірного майна та враховуючи вищенаведене, третя особа ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» просить розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Постановою Київського апеляційного суду від 17.03.2021 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року в частині поділу садового будинку, земельної ділянки та однокімнатної квартири у м. Кривому Розі залишене без змін (а.с. 41-45).

Ухвалою Верховного Суду від 21.05.2021 року зупинене виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 17.03.2021 року, в частині здійсненого поділу садового будинку та земельної ділянки (а.с. 46-49).

Постановою Верховного Суду від 03.11.2021 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17.03.2021 року в частині поділу садового будинку, земельної ділянки та однокімнатної квартири у м. Кривому Розі залишено без змін (а.с. 50-59).

Копію вказаної постанови через засоби поштового зв`язку скаржниця отримала 09.12.2021 року (а.с. 60-61).

За змістом повідомлення Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу КМР (КМДА) від 21.05.2021 року на адресу приватного виконавця Сивокозова О.М., станом на 19.05.2021 року, за адресою: АДРЕСА_2 ) зареєстровано одну особу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 62).

Вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 63).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 року у справі №904/166/14 стягнуто з ТОВ «ТД Севеко» на користь ОСОБА_1 5495600,00 грн. вартості частки майна, 665705,74 грн. три проценти річних, 5511485,00 грн. інфляційних втрат, 3205,00 грн. витрат зі сплати судового збору, 23971,20 грн. витрат на оплату судової експертизи (а.с. 64-68).

За вказаним рішення суду видано судовий наказ 17.02.2017 року (а.с. 69).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.09.2021 року у справі №756/2131/20, яке станом на час розгляду скарги ОСОБА_1 не набрало законної сили, визнано припиненими зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Севеко» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2379000,00 грн. (а.с. 70-73).

За змістом заяви ОСОБА_1 на адресу приватного виконавця Сивокозова О.М. від 01.12.2021 року боржниця просила відкласти на 10 робочих днів з моменту отримання цього клопотання проведення будь-яких виконавчих дій в рамках зведеного виконавчого провадження №63379420 та винести відповідну постанову посилаючись на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.09.2021 року у справі №756/2131/20 визнано припиненими зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Компанія Севеко» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2379000,00 грн. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04.11.2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Компанія Севеко» залишено без руху. У разі залишення апеляційною інстанцією без змін рішення суду першої інстанції або повернення апеляційної скарги, вказане рішення суду набере законної сили і відпадуть правові підстави для стягнення з боржниці коштів на користь ТОВ «Компанія Севеко» в рамках зведеного виконавчого провадження (а.с. 75).

У відповідь на вказане звернення приватний виконавець своїм листом від 06.12.2021 року повідомив боржника про те, що відсутні підстави для відкладення вчинення виконавчих дій за поданим рішенням суду, яке не набрало законної сили та стосується справи №214/9128/14-ц (ВП №57398327), і вказане рішення та повідомлені у заяві обставини будуть враховані при вчиненні виконавчих дій 08.12.2021 року в межах виконавчого листа №755/14404/18 про стягнення заборгованості в сумі 790535,90 грн. (ВП №63379134) (а.с. 81).

Також 01.12.2021 року боржниця звернулась до приватного виконавця з клопотанням у якому просила визначити черговість звернення стягнення у зведеному виконавчому провадженні, реалізувати в першу чергу в системі електронних аукціонів ДП «СЕТАМ» майнові права боржника - право грошової вимоги до ТОВ «ТД Севеко» в сумі 11699966,94 грн. і в разі недостатності коштів звернути стягнення на належну боржниці кв. АДРЕСА_1 . До клопотання скаржниця додала копії рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 року у справі №904/166/14, наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2017 року у справі №904/166/14, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14.07.2020 року у справі №756/10398/14-ц, постанови Київського апеляційного суду від 17.03.2021 року у справі №756/10398/14-ц та свідоцтва про народження ОСОБА_4 (а.с. 78-80).

У відповідь на вказане звернення приватний виконавець своїм листом від 06.12.2021 року повідомив боржницю, що вона скористалась своїм правом щодо стягнення заборгованості за зобов`язаннями ТОВ «ТД Севеко» на свою користь. На кошти отримані за цим зобов`язанням боржницею, приватним виконавцем буде здійснене звернення стягнення про що буде повідомлено окремо Комунарівський ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро). Стосовно звернення стягнення на кв. АДРЕСА_1 приватний виконавець повідомив, що право власності на цю квартиру зареєстроване за ОСОБА_3 та нерухоме майно обтяжене іпотекою, тож звернути стягнення на квартиру не представляється можливим (а.с. 76-77).

07.12.2021 року скаржниця повторно звернулась до приватного виконавця із заявою у якій просила визначити черговість звернення стягнення у зведеному виконавчому провадженні, реалізувати в першу чергу в системі електронних аукціонів ДП «СЕТАМ» майнові права боржника - право грошової вимоги до ТОВ «ТД Севеко» в сумі 11699966,94 грн. і в разі недостатності коштів звернути стягнення на належну боржниці кв. АДРЕСА_1 . Також боржниця просила відкласти проведення 08.12.2021 року виконавчих дій з опису та арешту належної боржнику Ѕ частин садового будинку та земельної ділянки (а.с. 82-84).

У відповідь на зазначене звернення приватний виконавець своїм листом від 07.12.2021 року повідомив скаржницю, що ним вже розглянуті раніше подані клопотання про відкладення вчинення виконавчих дій та визначення черговості звернення стягнення і підстави для задоволення таких вимог відсутні (а.с. 85).

За змістом заяви скаржниці на адресу приватного виконавця датованої 08.12.2021 року, скаржниця просила відкласти проведення 08.12.2021 року виконавчих дій з опису та арешту Ѕ частини належного боржниці нерухомого майна, утриматись від вчинення передчасних та протиправних виконавчих дій щодо опису та арешту будинку, в якому боржниця проживає, та звернути стягнення на належні боржниці майнові права. У своїй заяві боржниця зазначала, що в матеріалах зведеного виконавчого провадження наявне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року у справі №756/10398/14-ц в якому встановлені преюдиційні обставини, зокрема про те, що 02.03.2015 року на адресу суду надійшло клопотання ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України в особі філії у м. Кривий Ріг» у якому вказано, що між ТОВ «ТД Севеко» та АТ «Укрексімбанк» були укладені кредитні договори, проте на дату подання клопотання не має діючих кредитних договорів, кредитна заборгованість ТОВ «ТД Севеко» відсутня, а тому припинили свою чинність і похідні договори забезпечення. Скаржниця також пояснювала виконавцю, що не має можливості на виконання рішення суду зареєструвати своє право власності на квартиру, оскільки не можливо отримати в Оболонському районному суді м. Києва копію відповідного рішення, з огляду на те, що матеріали справи ще не повернулись з Верховного Суду після касаційного перегляду справи. Згідно переліку додатків, до цієї заяви додавалась копія заяви АТ «Укрексімбанк» від 26.06.2015 р. вих. №057-0300/1109 (а.с. 86-89).

Постановою приватного виконавця Сивокозова О.М. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 08.12.2021 року у ЗВП №63379420 описано та накладено арешт на Ѕ частину садового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та на Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером :78:422:0017 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 90-91).

Згідно наявної в матеріалах справи копії паспорту скаржника, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 24.09.2019 року (а.с. 92-94).

Постановою приватного виконавця Сивокозова О.М. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 21.12.2021 року у ЗВП №63379420, призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Експертно-консультативний центр» в особі Антонова В.О. та постановлено призначеному суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення вартості описаного й арештованого майна з метою подальшої його реалізації, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме: Ѕ частки садового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та Ѕ частки земельної ділянки з кадастровим номером :78:422:0017 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 110-111).

За змістом наявної в матеріалах справи інформації з Єдиного реєстру боржників від 12.01.2022 року, ТОВ «ТД «Севеко» є божником у трьох ВП №54396148, №57539221 та №67022885 (а.с. 142-143).

Відповідно до вимоги приватного виконавця Сивокозова О.М. від 06.12.2021 року на адресу Комунарівського ВДВС у місті Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), приватний виконавець вимагає повідомляти його про суми стягнутих коштів на користь ОСОБА_1 за наказом №904/166/14 від 17.02.2017 року виданим Господарським судом Дніпропетровської області, з метою звернення стягнення на такі кошти в порядку ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 144-145).

Статтями 447, 448, 450, 451 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пункт 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

За змістом ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності обставин, які перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно (ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

За змістом ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться (ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Встановивши обставини справи та відповідні їм норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що вимоги викладені у скарзі ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Вирішуючи спір по суті суд не знайшов підстав для визнання неправомірними вчинених виконавцем 18.12.2021 року дій щодо опису та арешту належних боржниці Ѕ частки будинку та земельної ділянки і відповідно відсутні підстави для визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця про опис та арешт майна від 08.12.2021 року.

Згідно наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і приватний виконавець був зобов`язаний вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна боржника після його виявлення безвідносно до того чи є це майно фактичним житлом боржника, оскільки закон не містить заборони арешту житла, у якому проживає боржник, натомість звернення стягнення на таке майно дійсно має вчинятись в останню чергу.

Саме по собі накладення арешту на нерухоме майно в межах вчинення виконавчих дій не свідчить про вчинення дій щодо фактичного звернення стягнення на таке майно та не вказує на порушення виконавцем черговості звернення стягнення, а лише забезпечує можливість виконання рішення суду за рахунок такого майна в останню чергу, якщо іншого майна не буде виявлено чи на таке виявлене майно не можливо буде звернути стягнення згідно вимог закону.

Такий арешт забезпечує неможливість відчуження належного боржнику майна (або його обтяження) на час виконання дій щодо виявлення всього обсягу належного боржнику майна, визначення черговості звернення стягнення на майно у відповідності до вимог закону, реалізацію в порядку черговості майна в рахунок виконання рішення суду, у тому числі і за рахунок будинку, в якому проживає боржник, але в останню чергу.

Суд також вважає, що приватний виконавець дотримався вимог закону в частині відмови боржниці у відкладенні вчинення виконавчих дій 08.12.2021 року, оскільки аналіз положень ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що цією нормою врегульовані зовсім інші підстави відкладення вчинення виконавчих дій ніж ті на які посилається скаржниця, а саме, наявність рішення суду про припинення зобов`язань шляхом заліку, яке не набрало законної сили.

Крім того, в межах зведеного виконавчого провадження виконується також рішення суду за яким виконавчий лист був виданий Дніпровським районним судом м. Києва на суму 790535,90 грн., тож виконавець правомірно здійснив опис та арешт майна не дивлячись на наявність рішення суду про припинення зобов`язань шляхом заліку, адже сама по собі наявність такого рішення, навіть у разі набрання ним законної сили, не припиняє чинності відповідних рішень Дніпровського районного суду м. Києва та Київського апеляційного суду і обов`язковості їх виконання.

Поряд із цим, суд дійшов висновку, що в межах зведеного виконавчого провадження приватний виконавець допустився неправомірної бездіяльності щодо не вчинення дій спрямованих на звернення стягнення на майнові права боржниці та належну їй квартиру у м. Кривому Розі і порушив черговість звернення стягнення на майно боржника, що підтверджується наявними в матеріалах справи відмовами приватного виконавця здійснити виконавчі дії зі звернення стягнення на запропоноване боржницею майно та винесеною приватним виконавцем 21.12.2021 року постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у ЗВП №63379420.

Як слідує із наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні дії імперативне правило про те, що звернення стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник, здійснюється в останню чергу.

Виконавець згідно закону наділений правом остаточного визначення черговості стягнення на кошти та інше майно боржника, однак це право не надає виконавцю можливості порушувати встановлену законом черговість звернення стягнення, тож визначаючи таку черговість виконавець має визначити звернення стягнення на житло боржника, в якому він проживає, в останню чергу та вчинити всі можливі заходи для попереднього звернення стягнення на інше майно боржника, у тому числі і запропоноване самим боржником. Лише якщо такі дійсно вчинені заходи не призведуть до можливості виконання рішення суду в повному обсязі або виручених коштів не буде достатньо для виконання, виконавець матиме право реалізувати житлове приміщення, у якому фактично проживає боржник.

Встановивши обставини справи суд вважає, що приватний виконавець безпідставно не вжив заходів для звернення стягнення на належну боржниці квартиру АДРЕСА_1 , яка була запропонована боржником для звернення на неї стягнення.

Частинами 10, 11 ст. 440 ЦПК України передбачено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Право виконавця звернутись до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, передбачено і нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Однак приватний виконавець із таким поданням до суду не звернувся та відмовив боржниці у зверненні стягнення на це майно пославшись, у тому числі, на наявність обтяження квартири іпотекою.

Поряд із цим, і положеннями Закону України «Про виконавче провадження», і нормами Закону України «Про іпотеку» визначені умови можливості звернення стягнення на заставне майно, крім того із матеріалів справи вбачається, що приватний виконавець мав у своєму розпорядженні документи із яких вбачалось, що іпотекодежатель не має вимог до цього майна у зв`язку із виконанням кредитних зобов`язань, що слідує зі змісту рішення Оболонського районного суду м. Києва та відповідного клопотання банку.

За таких обставин приватний виконавець мав звернутись до суд із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, та належним викладенням відомих йому обставин існування запису про іпотеку, і саме повноваженням суду є надання оцінки таким обставинам та прийняття рішення про надання відповідного дозволу або відмову у задоволенні подання приватного виконавця.

Будь-який результат судового розгляду вказаного подання приватного виконавця свідчив би про належне виконання виконавцем своїх обов`язків та дотримання встановленої законом черговості звернення стягнення.

Стосовно наявності у боржника права вимоги до ТОВ «ТД Севеко» на загальну суму 11699966,90 грн. суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема і звернення стягнення на майнові права боржника.

Із матеріалів справи вбачається, що боржниця повідомила приватного виконавця про існування у неї права вимоги до ТОВ «ТД Севеко» на загальну суму 11699966,90 грн. та запропонувала виконавцю звернути стягнення на це майнове право шляхом його продажу з електронних торгів.

Натомість, виконавець відмовив боржниці у вчиненні таких дій та надіслав до відділу державної виконавчої служби, де перебуває на виконанні наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2017 року, вимогу про необхідність повідомлення приватного виконавця про стягнуті на користь ОСОБА_1 кошти для звернення на них стягнення.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Згідно ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до ст.ст. 177, 178 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Отже, зі змісту ст.ст. 177, 178 ЦК України вбачається, що майнові права є об`єктами цивільних прав, можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

На переконання суду, приватний виконавець не здійснив належних та вичерпних заходів для звернення стягнення на належне боржниці право вимоги до ТОВ «ТД Севеко», чим допустив неправомірну бездіяльність і порушення встановленої законом черговості звернення стягнення на майно боржника спрямувавши свої дії саме на звернення стягнення на належну боржниці частину будинку, в якому вона проживає, та прилеглу земельну ділянку.

Ураховуючи викладені норми чинного законодавства та з огляду на пропозицію боржника і надання нею документів на підтвердження наявності у неї права вимоги, приватний виконавець не був позбавлений можливості та мав своїм обов`язком вчинити дії з реалізації належного боржнику права вимоги з прилюдних торгів, аби належним чином дотриматись черговості звернення стягнення.

Будь-який результат (успішний або неуспішний) проведення таких торгів вказував би на те, що приватний виконавець належним чином вчинив всі можливі заходи для звернення стягнення на наявне у боржниці майнове право і наявність такого результату дає йому право подальшого звернення стягнення в порядку черговості.

Пояснення приватного виконавця з приводу того, що у виконавця є підстави вважати, що товариство не веде діяльності, кошти та майно на яке можливо звернути стягнення у товариства відсутні, не є доречним і не створює для приватного виконавця дійсних та належних правових підстав для відмову здійснити дії з реалізації на прилюдних торгах належного боржниці права вимоги, адже тільки учасники аукціону (потенційні покупці) можуть своїми активним діями або відсутністю інтересу до купівлі такої вимоги показати чи можуть бути реалізовані такі права та ціну за яку покупці готові їх придбати.

Питання ж щодо знаходження наказу господарського суду на виконанні, після здійснення відступлення права вимоги вирішуються у порядку передбаченому ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 334 ГПК України і не стосується прав та обов`язків приватного виконавця у зведеному виконавчому провадженні №63379134.

Як вже зазначалося, суд вважає, що саме по собі накладення арешту на житлове приміщення у якому проживає боржник, не свідчить про порушення встановленої Законом України «Про виконавче провадження» черговості звернення стягнення на майно боржника, а забезпечує можливість виконання рішення суду за рахунок такого майна в останню чергу.

При цьому, винесення приватним виконавцем 21.12.2021 року постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у ЗВП №63379420 ураховуючи конкретний зміст цієї постанови щодо надання виконавцю звіту про оцінку майна, та з огляду на викладені вище положення Закону України «Про виконавче провадження» стосовно строків виготовлення такої оцінки та строку її чинності свідчать про те, що приватний виконавець вчинив виконавчі дії дійсно спрямовані на фактичне звернення стягнення на житловий будинок, у якому проживає боржник і на який звернення стягнення має відбуватись в останню чергу, чим порушив встановлену законом черговість звернення стягнення на майно боржника за наявності іншого майна на яке може бути звернуте стягнення, відповідно така постанова підлягає визнанню неправомірною.

Ураховуючи, що положеннями ст. 451 ЦПК України не передбачено можливості скасування судом постанови виконання, яку суд визнає неправомірною, при цьому нормами вказаної статті передбачено, що у такому випадку суд має зобов`язати виконавця усунути порушення, суд визнаючи постанову від 21.12.2021 року неправомірною одночасно покладає на приватного виконавця обов`язок самостійно скасувати зазначену постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія СЕВЕКО» - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича у зведеному виконавчому провадженні №63379420, яка полягає у невжитті приватним виконавцем вичерпних заходів щодо звернення стягнення на майнові права боржника у вигляді права вимоги грошових коштів від ТОВ «Торговий дім Севеко» та на квартиру боржника за адресою: АДРЕСА_1 , запропоновані ОСОБА_1 для першочергового звернення стягнення.

Визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 21.12.2021 р. винесену у зведеному виконавчому провадженні №63379420 та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича скасувати зазначену постанову.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складний 21.01.2022 року.

Суддя -