Справа № 755/3427/21 Головуючий в суді І інстанції Гончарук В.П.
Провадження № 22-ц/824/855/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду містаКиєва від 26 квітня 2021 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про захист прав споживачів та повернення коштів на підставі договору банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи, просить її скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що місцевий суд дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду, ухваленим з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, з огляду на те, що у даній справі та справі №755/17040/19 різні підстави подання позовних заяв.

Відповідач подав письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких вказував, що суд першої інстанції, правильно встановивши всі обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження по справі, та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року у справі № 755/17040/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 травня 2020 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та повернення коштів на підставі договору банківського вкладу відмовлено, тобто позивач у даній справі повторно звернувся до суду із позовом з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2019 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, повернення коштів на підставі договору банківського вкладу SAMDNFD201 від 16 квітня 2019 року у розмірі 12 500 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року у справі №755/17040/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 травня 2020 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та повернення коштів на підставі договору банківського вкладу від 16 квітня 2019 року відмовлено. Дане рішення набрало законної сили.

В подальшому, у лютому 2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з позовом до ПАТ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та повернення коштів на підставі договору банківського вкладу, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу на підставі договору SAMDNFD201 від 16 квітня 2019 року у розмірі 12 500 грн.

Згідно із п. 3 ч.1. ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Згідно з ч.2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 345/284/16-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 640/7778/18.

На підстав викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в даній справі, що є тотожною зі справою №755/17040/19, наявний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а відтак суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про те, що є таке, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є законними та обґрунтованими, а тому відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що звернення позивача до банку з письмовими заявами про повернення суми вкладу по тому самому договору від 16 квітня 2019 року вже після винесення рішення по справі №755/17040/19 вказують на інші підстави звернення з позовом, оцінюються колегією суддів критично, з огляду на те, що визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд перевірив, на підставі яких обставин і норм закону позивач просить про захист свого права, та встановив, що підстави звернення з позовом є тотожними його вимогам по справі №755/17040/19, позаяк вказані заяви за змістом є ідентичними тим, що досліджувалися під час розгляду справи №755/17040/19.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 374, 375 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: