Справа № 638/3409/21
Провадження № 2/638/1892/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Суркової М.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь грошові кошти у розмірі 569476,13 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у ОСОБА_5 виникли грошові зобов`язання по сплаті 423549 грн перед кредиторами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . За договором відступлення права вимоги позивач став новим кредитором у зазначеному зобов`язанні, сплативши на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грошові кошти. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правонаступником її прав та обов`язків стала відповідач шляхом вступу у спадок. Ухвалою суду від 30.05.2012 року змінено спосіб виконання рішення суду та вирішено стягнути грошові кошти у розмірі 423549 грн, сума боргу з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних становить 569476,13 грн.

26.10.2021 року представником відповідача подано клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки позовна давність спливла 30.08.2012 року, також представник відповідача зазначив про відсутність права вимоги, оскільки позивач в силу положень ст.1281 ЦК України позбавляється права вимоги до спадкоємця ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 30.11.2021 року клопотання представника відповідача про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу залишено без задоволення.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, представник відповідача заперечував у задоволенні позовних вимог, підтримав подані клопотання.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом за клопотанням представника позивача витребувано та досліджено матеріали цивільної справи №638/3779/15-ц, з яких вбачається наступне.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.07.2009 року, з урахуванням його зміни рішенням апеляційного суду Харківської області від 20.01.2010 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено та визнано біржову угоду №72519 від 11.04.2008 року, укладену на товарній біржі «Слобожанщина» про купівлю-продаж автомобілю від 31.03.2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 недійсною та анульовано. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.05.2012 року змінено спосіб виконання рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.07.2009 року та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 423549 грн вартості автомобіля.

15.11.2013 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 укладено договір уступки вимоги (цесії) за зобов`язанням між цедентом і ОСОБА_5 , що виникли у зв`язку з наявність грошового зобов`язання ОСОБА_5 , який виконаний ОСОБА_3 . За цим договором цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання наступних зобов`язань: 423549 грн.

Згідно копії свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Верховного Суду від 20.11.2019 року по справі №638/3779/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором про відступлення права вимоги провадження по справі закрито. Верховний Суд зазначив, що згідно з матеріалами справи, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом 19 березня 2015 року. Відповідно до свідоцтва про смерть від 25 лютого 2015 року ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 03.05.2015 року подано до суду першої інстанції заяву про закриття провадження на підставі пункту 6 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року. Суд першої інстанції не повинен був відкривати провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , який звернувся до суду з позовом до померлої особи. А, відкривши провадження у справі, суд повинен був його закрити на підставі пункту 1 статті 205 ЦПК України 2004 року (пункту 1 частини першої статті 255 чинного ЦПК України). Апеляційний суд на вказане порушення норм процесуального права судом першої інстанції уваги не звернув та переглянув справу в апеляційному порядку по суті. Крім того, нормою пункту 6 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року (пункту 7 частини першої статті 255 чинного ЦПК України) визначено, що суд продовжує розглядати справу у випадку смерті фізичної особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво. Оскільки правосуб`єктність померлої особи припинилася, до цивільного процесу залучаються правонаступники. Якщо ж позивач у зв`язку із залученням спадкоємців змінив предмет та підставу позову одночасно, суд повинен відмовити у вчиненні відповідної процесуальної дії, оскільки одночасна зміна предмета та підстави позову є фактично новим позовом, який може бути пред`явлено до спадкоємців самостійно (окремо). Тобто у такому разі визнається, що позивач відмовився від первинно пред`явленого позову.

Таким чином, Верховний Суд закрив провадження у зазначеній справі, оскільки судом першої інстанції помилково не закрито провадження у зв`язку зі смертю відповідача по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та залучено правонаступника ОСОБА_4 . При цьому предметом дослідження судом першої та апеляційної інстанції було стягнення боргу у розмірі 423549 грн, трьох відсотків річних та інфляційних витрат на підставі рішення суду по справі №6-374/11 та договору відступлення прав вимоги від 15.11.2013 року.

За повідомленням Десятої Харківської державної нотаріальної контори 09.04.2015 року заяву про прийняття спадщини за законом після померлої ОСОБА_5 подала ОСОБА_4 .

Таким чином, 11.03.2021 року ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до спадкоємиці ОСОБА_5 ОСОБА_4 з новим предметом та підставами позову.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього ж Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини).

Таким чином, до ОСОБА_3 перейшли права ОСОБА_6 , ОСОБА_7 щодо права вимоги до відповідача, що підтверджується договором про відступлення права вимоги від 15.11.2013 року.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1,2 ст.1282 ЦК України (в ред. чинній на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Таким чином, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 заведена спадкова справа №190/2015, заяву про прийняття спадщини 09.04.2015 року подала ОСОБА_4 , заяв про відмову або прийняття спадщини від інших осіб не надходило, свідоцтв про право на спадщину не видавалось (інформація станом на 16.07.2015 рік).

Відомостей щодо обсягу отриманого спадкового майна суду не надано.

Разом з тим, положення зазначених правових норм застосовуються у випадку дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є пересічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 754/13738/13-ц (провадження № 61-3911св19) зазначено, що правовідносини, що виникли між кредитором (позичальником) та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України (з урахуванням положень статті 1281 ЦК України).

Також, Верховний Суд неодноразово зазначав, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Так, відповідно ч.1,2,3,4 ст.1281 ЦК України (в ред. чинній на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Пунктом 2.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту №296/5 від 22.02.2012 року, передбачено, що спадкова справа може бути заведена нотаріусом у тому числі на підставі претензії кредитора.

Щодо способу пред`явлення вимоги, то стаття 1281ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Кредитор може пред`явити вимоги безпосередньо до спадкоємців або опосередковано через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 11.07.2018 року у справі №495/1933/15-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зроблено висновок, що сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, Велика Палата Верховного Суду вважала, що строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Водночас, у постановах від 20 лютого 2020 року у справі № 661/3379/15-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 311/2172/13, від 11 листопада 2020 року у справі № 468/2121/14-ц Верховний Суд вказав на те, що якщо кредитор звернувся до позичальника з позовом про стягнення заборгованості/звернення стягнення на іпотеку, то у випадку смерті відповідача під час розгляду судової справи в суді, положення статті 1281 ЦК України не застосовуються, а застосовуються загальні процесуальні норми, які передбачають процесуальне правонаступництво.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позовними вимогами по справі №638/3779/15-ц до померлої ОСОБА_3 звернувся 19.03.2015 року, тобто на день подання позовної заяви боржниця вже померла, а відтак в даному випадку підлягають застосування ст.ст. 1281 і 1282 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи №638/3779/15-ц у судовому засіданні представником позивача ОСОБА_3 заявлено клопотання про зупинення провадження по справі до залучення правонаступника померлої ОСОБА_5 , тобто з цього дня позивачу стало відомо про смерть боржника.

Разом з тим, ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.10.2015 року залучено у справі у якості відповідача правонаступника померлої ОСОБА_4 .

Таким чином позивача в даному випадку звернувся з вимогою до спадкоємця померлої в межах строку визначеного ст.1282 ЦК України.

Проте, постановою Верховного Суду від 20.11.2019 року по справі №638/3779/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором про відступлення права вимоги провадження по справі закрито.

Після ухвалення постанови Верховним Судом, з новим предметом і підставою позову позивач звернувся до спадкоємиці померлої до Дзержинського районного суду м.Харкова лише 11.03.2021 року.

Враховуючи наведені норми та обставини справи встановлені судом, суд приходить до висновку, що шестимісячний строк для пред`явлення позивачем вимог до спадкоємця боржника, встановлений ст. 1281 ЦК України, вже минув на момент звернення із даним позовом до суду. Оскільки кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємців з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно з ч. 4 даної статті позбавляє його права вимоги до відповідача, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 01.04.2021 року по справі №205/9764/16-ц, за якою, переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, апеляційним судом витребувалися для огляду та оглядалися у судовому засіданні матеріали цивільної справи № 201/745/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування та матеріали цивільної справи № 199/1387/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування збитків, завданих в результаті ДТП. Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з матеріалами цивільної справи № 201/745/15-ц ОСОБА_1 10 червня 2015 року уточнила позовні вимоги, шляхом виключення з числа відповідачів ОСОБА_4 та відповідних вимог до нього, у зв`язку зі смертю. Рішення у вказаній справі ухвалено Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 27 серпня 2015 року. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року вказане рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 27 серпня 2015 року скасовано та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування відмовлено. Згідно з матеріалами цивільної справи № 199/1387/16-ц ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2016 року залучено до участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2016 року скасовано ухвалу Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 20 вересня 2016 року та закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, заподіяних в результаті ДТП. Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до особи, яка на момент пред`явлення позову померла, тому ухвала суду від 20 вересня 2016 року про залучення як правонаступників відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є передчасною. Установивши вказані обставини, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що позивач звернулась з позовом до спадкоємців ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із пропуском шестимісячного строку на пред`явлення вимог до спадкоємців, який передбачений статтею 1281 ЦК України, оскільки їй з 10 червня 2015 року було відомо про смерть ОСОБА_4, а з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вона звернулася 30 грудня 2016 року та не надала доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку.

Щодо застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року по справі №522/407/-ц за якою поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Таким чином, судом не застосовується позовна давність до вимог позивача, оскільки кредитор не має права пред`являти вимоги до відповідача в силу спливу строків, виизначених ст.1281 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 1281,1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 141, 274-279, 280-282, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , адреса для кореспонденції: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення боргу залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 21.01.2022 року.

Головуючий Є.В.Невеніцин