ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8218/20 Номер провадження 22-ц/814/191/22Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 жовтня 2021 року у складі судді Андрієць Д. Д.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, у якому посилаючись на те, що їхня дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання у Кременчуцькому національному університеті ім. Михайла Остроградського та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги з боку батьків, просила про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до припинення навчання або до досягнення дочкою 23 років.

Зазначала, що відповідач працює, інших утриманців не має та може надавати матеріальну допомогу на період навчання дочки без погіршення свого матеріального стану.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 жовтня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на навчання, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 09 грудня 2020 року і до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку.

В іншій частині вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат, стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В межах суми платежу за один місяць рішення допущено судом до негайного виконання.

Рішення суду мотивовано встановленим законом обов`язком батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, на період цього навчання до досягнення ними 23-річного віку при умові матеріальної можливості надавати таку допомогу. При визначені розміру аліментів судом враховано обов`язок обох батьків надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, а також стан здоров`я відповідача, зокрема, наявність у нього хронічних захворювань, розмір заробітку відповідача та розмір витрат, які він несе.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження судом доказів у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що внаслідок погіршення стану здоров`я він потребує постійного лікування та має ряд хронічних хвороб, що потребують постійного медикаментозного лікування. Крім витрат на лікування він також несе витрати на сплату комунальних послуг, придбання харчування та інших предметів, речей, продуктів тощо, необхідних для нормального існування людини.

Вказує, що позивачем не надано жодних доказів понесення витрат на навчання, а лише копія договору та реквізити для оплати коштів без доказів оплати вказаного рахунку.

Зазначає, що якщо розділити вартість навчання на рік на обох батьків, то розмір аліментів, які стягнуто з нього, значно перевищує розмір допомоги кожного з батьків та становитиме 2 705 грн від розміру плати за навчання щомісяця.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 12.04.2017 Автозаводським відділом ДРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2005 року у справі № 2-5069 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 01.08.2005 і до її повноліття.

З 14 вересня 2020 року ОСОБА_2 навчається на комерційній основі у Кременчуцькому національному університеті ім. Михайла Остроградського на факультеті економіки і управління денного відділення за спеціальністю 073 «Менеджмент», за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, термін закінчення навчання включно до 30.06.2024. Загальна вартість освітньої послуги за весь час навчання становить 63 520 грн з розрахунку 15 880 грн за кожний рік окремо, 1 588 грн при помісячній оплаті.

У зв`язку з навчанням ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки на період її навчання та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, встановлює обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними освіти, оскільки у період навчання вони не мають самостійного заробітку та коштів для забезпечення достатнього життєвого рівня, у зв`язку з цим обов`язок по їх утриманню на період навчання, але не більше ніж до досягнення ними двадцяти трьох років, покладається на їх батьків за умови, що батьки спроможні надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. (частина третя статті 199 СК України).

Згідно частини другої статті 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Суд першої інстанції, встановивши факт потреби повнолітньої дочки сторін у матеріальній допомозі з боку батьків та їх спроможності надавати їй утримання на період навчання, обґрунтовано стягнув з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), що доводами апеляційної скарги не спростовується.

Матеріали справи не містять доказів наявності у повнолітньої дочки сторін самостійного доходу, що зможе забезпечити її існування у період навчання, оплату освітніх послуг та пов`язаних з навчанням витрат, а утримання дочки лише матір`ю не відповідає принципу рівності прав та обов`язків батьків, передбаченому Сімейним кодексом України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є працездатною особою, а докази відповідача щодо його стану здоров`я та витрат на лікування не свідчать про відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу дочці на період її навчання.

Виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час ухвалення рішення суду становив 2 379 грн, та враховуючи рівень доходу відповідача, зазначений в апеляційній скарзі - близько 11 000 грн на місяць, обов`язок відповідача сплачувати аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) не становить для нього непосильного тягаря та з урахуванням рівного обов`язку позивачки зможе забезпечити достатній рівень життя їх повнолітній дочці, яка у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги батьків.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, застосував до спірних правовідносин належні норми матеріального права та вирішив справу у відповідності до норм процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна