МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ__ __ __
Пр. №2/521/1137/22
18 січня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Сегеди О.М.,
при секретарі Ткач А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
встановив:
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03 листопада 2006 року належить квартира АДРЕСА_1 .
Позивачка зазначала, що на даний час у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована, але не проживає її колишня невістка ОСОБА_3 , відповідачка у справі, яка проживає за межами України.
Стверджувала, що реєстрація відповідачки порушує її права, як власника квартири, з підстав чого позивачка просила суд визнати ОСОБА_3 , такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року по справі було відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 18-19).
Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 32-33).
Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надала заяву про підтримання позовних вимог, та просила суд їх задовольнити та винести заочне рішення (а.с. 42).
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надала нотаріально посвідчену заяву про визнання позовних вимог та просила суд розглянути справу за її відсутності. Крім того, надала суду копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_4 , з змісту якого вбачається. що відповідачка змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на ОСОБА_5 (а.с. 37, 38, 39).
Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд, зі згоди позивачки, вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03 листопада 2006 року (а.с. 8).
12 грудня 2006 року право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності нерухомого майна Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості (а.с. 9).
Встановлено, що ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , з сином позивачки.
28 квітня 2015 року на підставі рішення мирового судді судової ділянки №31 судового району м. Арсентьєва Приморського краю від 20 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було розірвано, актовий запис 124, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 14).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 13).
Факт не проживання відповідачки у квартирі АДРЕСА_1 , підтверджується її нотаріально посвідченою заявою, в який зазначено її місце реєстрації: АДРЕСА_2 (а.с. 37).
З документів, які надійшли від відповідачки вбачається, що відповідачка виїхала та проживає за кордоном, а саме в Російської Федерації.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Судом встановлено, що відповідачка член сім`ї позивачки, яка за її згодою була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .
Отже право відповідачки на користування спірною квартирою виникло за згодою власника квартири, позивачки у справі.
Згідно ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідачка втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки в ній не проживає більше п`яти років.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.
Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку місця проживання.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню .
Відповідачкою по справі до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідачка також розпорядилися на власний розсуд.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Судовий збір у справі складає 908,00 грн., які сплачені позивачкою при зверненні до суду у повному обсязі (а.с. 1).
Керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 322, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 284, 288, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право на користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03 листопада 2006 року ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 18 січня 2022 року.
Суддя: О.М. Сегеда