Провадження № 2/127/4178/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання. Свій позов мотивувало тим, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Законом України «Про житловокомунальні послуги». Відповідачі порушують умови надання послуг, в зв`язку з чим станом на 30 червня 2021 року утворилася заборгованість, яка з урахуванням індексу інфляції та 3% річнихстановить 31 048,55 грн, яку і просить стягнути з відповідачів.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2021 року відкрите спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін.

21 жовтня 2021 року позивач надав до суду заяву про зменшення позовних вимог в якій просив стягнути з відповідачів на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання за період з серпня 2018 по червень 2021 року з врахування суми витрат від інфляційних процесів та 3% річних в розмірі 19 115,87 грн, з яких: 18 415,93 грн сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, 332,83 грн 3% річних від простроченої суми заборгованості, 367,11 грн сума втрат від інфляції, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідачі з моенту відкриття провадження в справі частково сплатили заборгованість в розмірі 11 932,68 грн, а саме: в липні 2021 року 6000,00 грн, в серпні 2021 року 1803,10 грн, у вересні 2021 року 1129,58 грн та в жовні 2021 року 3000,00 грн.

Відповідачі правом на відзив не скористалися.

Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року (без винесення окремого документа із занесенням до протоколу судового засідання) суд зобов`язував сторону позивача надати докази в підтвердження нарахування суми заборгованості за гарячу воду в січні 2021 року.

Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року та від 13 січня 2022 року суд зобов`язував сторону позивач надати докази в підтвердження повірки лічильників та проведених оплат відповідачами станом на січень 2022 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Щодо заперечень відповідачів в частині нарахування за спожиті послуги з гарячого водопостачання в січні 2021 року в сумі 10 415,56 грн надав письмові пояснення та вказував, що нарахування по квартирі АДРЕСА_2 за послуги з гарячого водопостачання у січні 2021 року проводиться відповідно до пункту 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовим договором про надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, а саме споживачі, які не мають квартирних засобів обліку, оплачують послуги за показаннями будинкових засобів обліку, яким облаштований житловий будинок АДРЕСА_3 . За актом обстеження від 28 січня 2021 року витоки з загальнобудинкової мережі гарячого водопостачання відсутні. За актом використання гарячої води за січень 2021 року обсяг спожитої води в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_3 за січень 2021 року становить 526 м3; сумарні витрати гарячої води з квартирних засобів обліку (індивідуальних лічильників) 323,72 м3, кількість користувачів послуг з централізованого гарячого водопостачання, квартири яких не обладнано індивідуальними приладами обліку -7 осіб, тарифи за 1 м3 гарячої води 90,10 грн/м3. Отже, фактична вартість спожитої гарячої води на одного мешканця квартири, що необладненна приладом обліку в житловому будинку АДРЕСА_3 за січень 2021 року становить 2 603,89 грн, однак враховуючи те, що в квартирі поживає 4 особи, а тому нарахування за січень 2021 року становить 10 415,56 грн. З 01 лютого 2021 року відповідачі у своєму помешканні встановили квартирний лічильник для обліку спожитої гарячої води, а тому з даного моменту нарахування здійснюється згідно його показників.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечували обставин несплати в повному обсязі за послуги з теплопостачання, пояснюючи цю обставину своїм матеріальним станом та відсутністю доходів. При цьому зазначали, що наразі здійснюють погашення заборгованості. Однак категорично не погоджуються з нарахуваннями за послуги гарячої води в січні 2021 року в сумі 10 415,56 грн, наголошуючи, що вказана сума є не реальною, 4 чоловіки не змогли спожити за місяць 115,6 м 3 гарячої води, в будинку 144 квартири, різниця в показниках лічильника за січень місяць 2021 року становить 526 м3, з яких на чотири квартири постачальник нарахував 202 м3. При цьому вказували, що вони зверталися з цього приводу до постачальника, однак розгляд заяви проводився у їх відсутність та постачальник обмежився відпискою. Крім того зазначали, що є безпідставним нарахування позивачем штрафних санкцій в період карантину.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини сторін, що ґрунтуються на вимогах ст. 526, 625 ЦК України, Закону України „Про житлово-комунальні послуги, Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.

Судом установлено, що помешкання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго».

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 проживають та зареєстровані за цією адресою, що підтверджується витягом з реєстру особових рахунків житлового фонду та інформацією Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 22 серпня 2021 року за №69381, №69383, №69385 та №69387.

Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає передбачений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Матеріали справи не містять доказів про укладення відповідачами письмового договору. Разом з тим відповідачі користуються послугами, останні і не заперечують цих обставин. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі №751/3840/15-ц).

Щомісяця позивач нараховував по вказаному помешканню плату за надані послуги з теплопостачання, однак кошти за вказані послуги сплачувалися не в повному обсязі, певна сума сплачена лише після звернення до суду, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги. Докази щодо звернення в установленому законодавством порядку в період за який проводиться стягнення з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг матеріали справи не містять.

Разом з тим, позивач не заперечує тієї обставини, що відповідачі зверталися з приводу нарахування послуг по гарячій воді в січні 2021 року в сумі 10 415,56 грн, однак вказує, що нарахування за вказану послугу проведені відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005року № 630 з урахуванням того, що помешкання відповідачів не обладнане індивідуальним лічильником.

Сторони визнають ту обставину, що з 01 лютого 2021 року нарахування по гарячій воді по вказаному помешканню здійснюється за показниками індивідуального лічильника, який встановлений в помешканні відповідачів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово - комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору; дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово - комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово - комунальних послуг.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору.

Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно оборотної відомості та розрахунку, розмір заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання з урахуванням суми основного боргу, 3% річних, суми втрат від інфляції за період з серпня 2018 року по 30 червня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , становить 19 115,87 грн, з яких: 18 415,93 грн сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, 332,83 грн 3% річних, 367,11 грн сума втрат від інфляції.

Вказаний розмір заборгованості не включає в себе нарахування за послуги з 01 липня 2021 року та проплати, здійснені після 18 жовтня 2021 року.

На момент ухвалення рішення відповідачами додатково ще сплачені кошти (3900,00 грн, 175,00 грн та 2335,98 грн).

Однак визначений розмір заборгованості включає заборгованість за постачання гарячої води за січень 2021 року в сумі 10415,56 грн, розмір якої не визнається відповідачами.

Для з`ясування вказаного розміру суд зобов`язував сторону позивача надати докази в його підтвердження.

На виконання ухвали суду сторона позивача надала акт зняття показників будинкового засобу обліку, акт - обстеження від 28 січня 2021 року, а також акт опломбування будинкового лічильника, а також витяг з програмного комплексу «Термінал» з реєстром індивідуальних лічильників по АДРЕСА_3 .

Як слідує з наданих доказів будинок по АДРЕСА_3 має 149 квартир, з яких: 18 квартир не є споживачами послуг з гарячого водопостачання, 127 квартир мають індивідуальні лічильники та 4 квартири, серед яких і квартира відповідачів у спірний період (січень 2021 року), індивідуальних лічильників не мають.

Будинок обладнаний будинковим лічильником.

За актом обстеження від 28 січня 2021 року витоки в загальнобудинковій мережі гарячого водопостачання в цьому будинку відсутні. За актом використання гарячої води за січень місяць 2021 року обсяг спожитої води в багатоквартирному будинку за січень 2021 року становить 526 м3.

За даними програмного комплексу «Термінал» сумарні витрати гарячої води за показниками індивідуальних лічильників із 127 квартир становлять 323,72 м3.

Відповідно до п.11 Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (надалі Правила), у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

Аналогічні за змістом норми містять й положення ст. 10, 11 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Відповідно до положень Закону України «Про метрологію» та Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання не повірені лічильники не є приладами обліку і їх показники не можуть братися до уваги.

За змістом положень вказаних нормативних актів до уваги беруться показники засобів обліку, які є справними, повіреними та опломбованими.

Відповідно до пункту 15 Правил засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Відповідно до підпункту 6 пункту 29 Правил споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку.

Такому праву споживача кореспондується обов`язок виконавця послуги контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку.

Суд зобов`язував позивача надати докази в підтвердження обставин повірки як будинкового, так і індивідуальних лічильників.

В підтвердження цих обставин позивач надав акт від 02 жовтня 2019 року, складений між представниками Комунального підприємства «Вінницяоблводоканал та позивача, який містить відмітку про повірку будинкового лічильника в 2018 році, показники останнього в свою чергу слугують також підставою для взаєморозрахунку між цими підприємствами.

В підтвердження повірки індивідуальних лічильників позивач надав витяг із програми «Термінал», діючої на підприємстві «реєстр особових рахунків по лічильникам гвп станом на січень 2021».

Оцінюючи надані докази, вказаний витяг суд не може взяти до уваги як належний та допустимий доказ щодо повірки індивідуальних лічильників, їх справності та достовірності їх показників. Вказаний доказ створений самим позивачем, залежить від його дій, який може вносити відповідні зміни та коригування. Сама лише вказівка, що засоби обліку повірені таку обставину не підтверджує, як і не підтверджує достовірність та відповідність цих показників фактично спожитій послузі мешканцями.

Слід також врахувати, що і з даного реєстру слідує, що по багатьох квартирах в будинку по АДРЕСА_3 в січні 2021 року було проведено корегування показників в сторону зменшення, а по одній квартирі навіть на 36 м3. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що корегування показників в сторону зменшення проведено з урахуванням Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг щодо інших мешканців будинку. По деяких квартирах показники лічильника взагалі не змінилися, в середньому ж споживання по одній квартирі цього будинку в січні 2021 року становило близько 3 м3.

В той же час по квартирі АДРЕСА_4 , де мешкають відповідачі, нарахування становить 115,6 м3. Розмір такого нарахування не відповідає не тільки загальним засадам цивільного законодавства, а й є не реальним в умовах побутового споживання гарячої води.

Суд зважає, що позивач застосував пункт 11 Правил при нарахуванні послуг, однак таке застосування вказаної норми є формальним, без урахуванням норм вказаних Правил в їх сукупності та фактичних обставин.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що в даному випадку за вказаних обставин вірним є нарахуванням відповідачам плати за споживання гарячої води в цей період за нормативами (нормами) споживання.

При цьому суд зважає, що норми чинного законодавства передбачають право позивача проводити розподіл обсягів небалансу гарячої води.

Тобто нарахування в даному випадку за січень 2021 року становитимуть 1135,26 грн (3,15 х 4 х 90,10, де 3,15м3 норма споживання на одну особу, 4 кількість мешканців в квартирі АДРЕСА_2 , 90,10 грн тариф).

Відповідно заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання за період з серпня 2018 року по 30 червня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням проплат здійснених на момент ухвалення рішення, становить 2724,65 грн (18 415,93 грн 10415,56 грн + 1135,26 - 3900,00 грн - 175,00 грн - 2335,98 грн), яка і підлягає стягненню з відповідачів.

Підлягають стягненню з відповідачів і суми інфляційних втрат та 3% річних, обрахованих позивачем за період з серпня 2018 року по лютий 2020 року в розмірі, заявленому в позові.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо твердження відповідачів про безпідставність нарахування вказаних платежів в період карантину, то слід зауважити, що вказані платежі нараховані по 01 березня 2020 року, тобто до запровадження карантину, а також слід відмітити, що вказані платежі не є штрафними санкціями.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи часткове задоволення позову та відсутність солідарного обов`язку щодо сплати судового збору, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 101,67 грн з кожного.

На підставі викладеного, керуючись Законом України „Про житлово-комунальні послуги, ст. 526, 530, 625 ЦК України, Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10. 1992 №572, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, ст. 10-13, 76-89, 141, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (21021, м. Вінниця, вул.600-річчя, 13, ) заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання за період з серпня 2018 року по 30 червня 2021 року ( з урахуванням проплат та без урахування нарахувань з 01 липня 2021 року) в розмірі 3424,59 грн (три тисячі чотириста двадцять чотири гривні 59 коп), з яких: 2724,65 грн сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, 332,83 грн 3% річних, 367,11 грн сума втрат від інфляції, а також по 101,67 грн судового збору з кожного.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», місцезнаходження: 21021, м. Вінниця, вул. 600-річчя, 13, ,

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 18.01.2022.

Суддя: