Ухвала

20 січня 2022 року

м. Київ

справа № 358/361/20

провадження № 61-15303ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року

та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення майна в натурі,

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна

ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року.

24 вересня 2021 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшли додатки до касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано заявнику: зазначити конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України; ціну позову (зокрема, вартість рухомого майна). Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

Копія ухвали суду касаційної інстанції від 27 вересня 2021 року направлена на адресу заявника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка зазначена в матеріалах касаційної скарги та отримана 01 жовтня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.

06 жовтня 2021 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 27 вересня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга,

в якій заявник як на підставу касаційного оскарження судових рішень посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме зазначає, що суд не дослідив зібрані

у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених

у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України), а також абзац 2 частини другої

статті 389 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2021 року продовжено

ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано заявнику надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, а також копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Копія ухвали суду касаційної інстанції від 13 грудня 2021 року направлена на адресу заявника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ),

яка зазначена в матеріалах касаційної скарги та отримана 03 січня

2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.

06 січня 2022 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 13 грудня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена редакція касаційної скарги.

Подана уточнена редакція касаційної скарги не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам

статті 392 ЦПК України.

В уточненій редакції касаційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що згідно з пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою

статті 411 ЦПК України. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цій статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. До таких підстав відноситься незастосування судами попередніх інстанцій положень статей 530, 1046-1049 ЦК України,

а застосування норми права щодо поділу майна подружжя.

Разом з тим, за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною першою статті 411 ЦПК України передбачено обов`язкові підстави скасування судових рішень.

У частині третій статті 411 ЦПК України зазначені підстави для скасування судового рішення у зв`язку з порушенням норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України такою підставою є, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Тобто, підстава для скасування судових рішень, передбачена пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, застосовується за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Отже, у разі зазначення підстав для скасування судових рішень, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України,

у касаційній скарзі одночасно має бути зазначена та обґрунтована хоча б одна з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Також відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Таким чином, касаційна скарга має містити посилання на одну з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається норма права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи;

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається посилання на підстави, передбачені частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.

Заявник має самостійно визначити конкретну підставу (або підстави, якщо вони не є взаємовиключними) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України, та чітко зазначити про це в касаційній скарзі.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

В уточненій редакції касаційної скарги, ОСОБА_1 знову вказує, що згідно з пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою

статті 411 ЦПК України. Проте, заявник не зазначила та не обґрунтувала хоча б одну з підстав касаційного оскарження, передбачених

пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу, яка повинна бути врахована у разі зазначення підстав для скасування судових рішень, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України,

про що заявнику було роз`яснено в ухвалах Верховного Суду від 27 вересня 2021 року та від13 грудня 2021 року.

За таких обставин, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій, у разі зазначення підстав для скасування судових рішень, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України,

одночасно зазначити та обґрунтувати хоча б одну з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу, а також додати копії уточненої редакції касаційної скарги

і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У разі зазначення інших підстав, передбачених частиною другою

статті 389 ЦПК України, слід навести обґрунтування відповідно до положень цивільного процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити

ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги та повідомити про це заявника.

Керуючись статтями 127 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська