"18" січня 2022 р. Справа №489/139/22
Провадження №2/489/1104/22
УХВАЛА

18 січня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі: судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

17 січня 2022 року від позивачки надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини.

Частинами 2 та 3 статті 49 ЦПК України, передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст. 44 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно ч. 5 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Суд роз`яснює позивачці, що у разі подання нею до суду заяв про зміну предмету або підстав позову, збільшення або зменшення позовних вимог, подання до суду доказів, вони повинні надавати до суду докази направлення копій таких заяв та доданих до них документів, підтвердження направлення копій таких доказів іншим учасникам справи, що передбачено ч. 5 ст.49, ч. 9 ст. 83 ЦПК України. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду, та не бере до уваги відповідні докази.

В порушення вказаних вимог, позивачкою не надано документу (квитанції, тощо), на підтвердження направлення заяви про збільшення позовних вимог відповідачу по справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню позивачці.

Керуючись ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити

Заяву разом з додатками повернути позивачці ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О. Рум`янцева