Справа №: 343/2252/21
Провадження №: 2/0343/46/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2022 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді - Монташевич С. М.,
з участю: секретарів судового засідання - Шикор Г.В., Оленяк С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/2252/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
за участю: позивачки - ОСОБА_1 ,
представника позивачки - адвоката Кобилинець Т.В.,
Стислий виклад позицій сторін:
В останнє судове засідання позивачка та її представник не з`явились, подали підтверджуючі документи про стан здоров`я ОСОБА_4 та просили закінчувати розгляд справи за їхньої відсутності.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.11.2021 відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву.
15 грудня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду та протокольною ухвалою суду долучено подані позивачкою докази.
Відповідач відзиву, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення рекомендованих повідомлень за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 22), про що свідчать розписки (а.с. 27, 29, 72), а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 28, 70).
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності останнього.
Протокольною ухвалою суду від 05.01.2022 постановлено провести заочний розгляд даної справи.
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за згодою позивачки, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце, день і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 07.08.2003, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружились 07.08.2003. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_1 (а.с. 5).
Згідно з даними свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 01.03.2005, серії НОМЕР_3 від 20.10.2006, серії НОМЕР_4 від 20.02.2012, у сторін народилися відповідно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 8, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 31, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 7 (а.с. 6, 7, 8).
На підтвердження офіційного працевлаштування відповідача у Республіці Польща та оформлення дозволів на працю позивачка долучила відповідні документи (а.с. 30-65).
Підставою звернення до суду слугував спір щодо участі батька в утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Оцінка суду:
вивчивши позицію сторони позивачки, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.
Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач не бере участі в забезпеченні дітей всім необхідним, проти чого останній заперечень не подав, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать щомісячне утримання дітей, визначивши їх у твердій грошовій сумі.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, в тому числі офіційне працевлаштування відповідача у Респібліці Польща , відсутність у нього інших утриманців, а також те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хворіє та потребує постійного лікування (а.с. 77-88), тому приходить до переконання, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, а позовні вимоги задовольнити частково. Аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними, оскільки фактично складають 1/2 частку від належним чином підтвердженого офіційного доходу відповідача, що є мінімально передбаченим розміром на трьох дітей, необхідними для забезпечення гармонійного їх розвитку, і не поставлять відповідача у скрутне матеріальне становище.
Стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позову, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
Розподіл судових витрат між сторонами:
беручи до уваги положення ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. 141, 430 ЦПК України, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно.
Стягнення аліментів розпочати з 12 листопада 2021 року і проводити до досягнення дітьми повноліття.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 .

Повний зміст рішення буде складено до 21 січня 2022 року.

Суддя Долинського районного суду С.М. Монташевич

Повний зміст рішення складено 21 січня 2022 року.