Головуючий у І інстанції Хромова О.О.
Провадження № 22-ц/824/2312/2022 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Гуля В.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь у солідарному порядку заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на суму 22 297,93 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3 413,29 грн., 3% річних у розмірі 1 659,78 грн., та понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору на суму 2 270,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 жовтня 2006 року, та являються споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

31 січня 2020 року між ТОВ «Євро-реконструкція» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води

№ 430045/10, відповідно до п. 1 якого виконавець (позивач) зобов`язується своєчасно надавати споживачу (відповідачу) відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач (відповідач) зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором.

Разом з тим, з жовтня 2016 року відповідачі своєчасно не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення, а з червня 2017 року - за отримані послуги з постачання гарячої води, в результаті чого станом на 31 січня 2021 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 22 297,93 грн., яку і просив стягнути позивач з відповідачів з урахуванням інфляційної складової боргу у розмірі 3 413,29 грн. та 3% річних у розмірі 1 659,78 грн. на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України у зв`язку із простроченням виконання відповідачами грошового зобов`язання.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, міжнародний номер банківського рахунку НОМЕР_3 в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві) заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 13 081,90 грн. (тринадцять тисяч вісімдесят одна гривня 90 коп.).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, міжнародний номер банківського рахунку НОМЕР_4 в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві) інфляційну складову боргу у розмірі 2 696,49 грн. (дві тисячі шістсот дев`яносто шість гривень 49 коп.), 3% річних у розмірі

1 477,75 грн. (одна тисяча чотириста сімдесят сім гривень 75 коп.), всього стягнути 4 174,24 грн. (чотири тисячі сто сімдесят чотири гривні 24 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, Гната Хоткевича, 20, міжнародний номер банківського рахунку НОМЕР_3 в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві) судовий збір у розмірі 1 430,10 грн. (одна тисяча чотириста тридцять гривень 10 коп.), а саме: по 715,05 грн. (сімсот п`ятнадцять гривень 05 коп.) з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову. Обгрунтовуючи скаргу, відповідачі посилались на те, що вони під час судового розгляду справи у повному обсязі погасили заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 6 177,77 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 10.04.2021, 04.05.2021 та 08.08.2021 року, та за послуги з гарячого водопостачання. Дані платіжні документи не були надані суду першої інстанції з поважних причин, що і призвело до ухвалення помилкового рішення про безпідставне стягнення з відповідачів на користь позивача неіснуючої заборгованості.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (27 371,00 грн.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Євро-Реконструкція» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року за № 198, що підтверджується переліком житлових будинків, затвердженим Головою Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 20 серпня 2015 року.

31 січня 2020 року між ТОВ «Євро-Реконструкція» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 430045/10 (а.с.10-13), за умовами якого виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 Договору суб`єктами користування послуг є власник (наймач, орендар) житлового приміщення (квартири) та члени його сім`ї - 4 особи.

Відповідно до пункту 9 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Судом також встановлено, що відповідачі неналежним чином виконували свої обов`язки по оплаті наданих їм позивачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку із чим у них виникла заборгованість по наданим послугам з централізованого опалення за період з жовтня 2016 року по березень 2021 року у розмірі 5 276,93 грн., на яку нараховано 3% річних в розмірі 449,35 грн. та індекс інфляції у розмірі 1 105,99 грн., та заборгованість по наданим послугам з гарячого водопостачання за період з серпня 2017 року по березень 2021 року у розмірі 17 021,00 грн., на яку позивачем також нараховано

3% річних в розмірі 1 210,43 грн. та індекс інфляції у розмірі 2 307,30 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягнення заборгованості в межах строку позовної давності, суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідачів заборгованості, яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням ними умов укладеного між сторонами договору, за яким внаслідок цього виникла заборгованість по наданим послугам.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-VІ) передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-VІ) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

У частині першій статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

У постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17 (провадження № 61-18650св20) зроблено висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статей 525, 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачами неналежним чином виконувався обов`язок по оплаті наданих їм позивачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого у них перед позивачем утворилась заборгованість, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості в межах позовної давності за заявою відповідачів.

Правильним є і висновок суду про стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційної складової боргу - 2 696 грн. 49 коп. та 3% річних - 1 477 грн. 75 коп., оскільки між сторонами існує грошове зобов`язання, яке виникло з договірного обов`язку відповідачів оплачувати позивачу надані їм послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Тому, вимога позивача про стягнення з відповідачів суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних відповідає діючому закону та обґрунтовано задоволена судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено та доведено факт неналежного виконання відповідачами обов`язків по своєчасній оплаті за надані їм позивачем житлово-комунальні послуги, внаслідок чого у них перед позивачем утворилась заборгованість, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про стягнення цієї суми заборгованості в межах позовної давності з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у відповідачів заборгованості перед позивачем у зв`язку із сплатою ними за послуги з централізованого опалення 6 177,77 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 10.04.2021, 04.05.2021 та 08.08.2021 року, колегією суддів відхиляються, оскільки дані обставини не були предметом розгляду суду першої інстанції у зв`язку із ненаданням відповідачами даних платіжних доручень суду. Поважних причин для прийняття цих доказів апеляційним судом на стадії апеляційного розгляду справи в апеляційній скарзі не зазначено. При цьому, судом з відповідачів стягнуто заборгованість по наданим послугам за період з квітня 2018 по березень 2021 року, а долучені до скарги платіжні доручення (а.с.134-136) стосуються іншого, більш пізнього періоду, і у них не зазначено, що ними погашається заборгованість, а не сплачується поточний платіж. Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідачі не позбавлені можливості надати вищевказані платіжні доручення позивачу або органу примусового виконання рішень в разі примусового виконання для уточнення розміру існуючої заборгованості.

Інші аргументи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідачів з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: