Провадження № 2-др/317/2/22
Справа № 317/3365/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Московкіної І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі заяву представника позивача, адвоката Працевитого Геннадія Олександровича про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Запорізький відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2022 року від представника позивача, адвоката Працевитого Г.О. до суду надійшла заява про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим що судом при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу (гонорар за ведення справи в суді) у розмірі 7097,00 грн.

Оскільки судом не було встановлено необхідності виклику сторін в судове засідання, суд, на підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України, проводить судове засідання на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з цим, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення та оцінивши її доводи, дослідивши подані представником позивача письмові докази та матеріали справи № 317/3365/21, суд дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 270 ЦПК України встановлено вичерпний перелік підстав для ухвалення судом додаткового рішення. В даній справі заяву мотивовано тим, що суд, при ухваленні рішення від 21 грудня 2021 року, не вирішив питання про судові витрати, що є підставою, передбаченою п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу входять до складу судових витрат в силу приписів статті 133 ЦПК України.

В заяві про ухвалення додаткового рішення зазначено, що судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, які складаються з гонорару адвоката за ведення справи в суді, в розмірі 7097,00 гривень.

В той же час, як вбачається з рішення суду від 21 грудня 2021 року по справі № 317/3365/21, суд вирішував питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, в тому числі й щодо стягнення гонорару адвоката за ведення справи в суді, в розмірі 7097,00 гривень. В цій частині суд відмовив позивачу у стягненні на його користь судових витрат.

Таким чином, твердження представника позивача про те, що судом при ухваленні рішення від 21 грудня 2021 року по справі № 317/3365/21 не було вирішено питання щодо стягнення витрат на правову допомогу (гонорару адвоката за ведення справи в суді, в розмірі 7097,00 гривень), є необґрунтованим.

За таких обставин заява представника позивача, адвоката Працевитого Г.О. про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає, адже питання розподілу судових витрат було вирішено судом в повному обсязі щодо всіх заявлених вимог. Незгода сторони справи з результатом такого розподілу судових витрат не є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача, адвоката Працевитого Геннадія Олександровича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 317/3365/21 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя В.В. Нікітін