Справа № 212/6879/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2022 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., секретаря судового засідання - Машошиної Ю.О., представника позивача - ОСОБА_1 , представника третьої особи - Логінова Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє також в інтересах ОСОБА_4 , третя особа: Виконком Покровської районної в місті Кривому Розі Ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
У серпні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 . В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу. За вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_3 та її неповнолітня донька ОСОБА_4 , які фактично не мешкають у квартирі з листопада 2020 року. З відповідачем та її донькою власник квартирие має жодних родинних зв`язків. Місце проживання або перебування відповідачів невідоме. Відповідачі не за весь час їх відсутності не приїжджали до квартири, не турбувались про її технічний стан не надавали кошти на її утримання, не сплачували комунальні послуги у зв`язку із чим позивач змушений нести додаткові витрати. В позасудовому порядку зняти відповідача та її неповнолітню доньку з реєстраційного обліку позивач немає можливості, оскільки відсутня їх згода. За вказаних обставин позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом в якому просить визнати ОСОБА_3 та неповнолітню ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 18 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року за клопотанням представника позивача витребувано докази з Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
У додаткових поясненнях позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 залишила добровільно квартиру за адресою: АДРЕСА_1 з листопада 2020 року, несвоєчасно вносила плату за комунальні послуги. У зв`язку із тим, що в квартирі зареєстровані відповідач та її дитина, позивач позбавлений права на отримання пільг та житлових субсидій на оплату житлово-комунальних послуг. Тому вважає, що є законні підстави для задоволення позовних вимог.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, зазначаючи, що відповідачка є знайомою його брата, який є власником спірної квартири. Він дозволив відповідачу зареєструватись у квартирі, оскільки вона опинилась без житла. Але через деякий час відповідачка разом з донькою добровільно виїхали з квартири, повернули ключі і більше там не мешкають.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, правом надання відзиву не скористалась, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.
Представник третьої особи - Виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі Ради Логінов Д.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в частині визнання в втратившою право користування квартирою неповнолітньої ОСОБА_4 , посилаючись на висновок Виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі Ради, з метою не допущення порушення прав та законних інтересів неповнолітньої на житло.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.11.2002 року №3780 та додатковою угодою про внесення змін до договору купівлі-продажу від 18.11.2002 року № 3880, які посвідчені нотаріально приватний нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. (а.с. 7-8).
Згідно Актів, підписаних головою ОСББ "КР Комфорт 8" від 05.08.2021 року, відповідач ОСОБА_3 та неповнолітня ОСОБА_4 не проживають за адресою: АДРЕСА_1 з 15.11.2020 року (а.с.11-12).
Як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 43-44).
Згідно Висновку виконкому Покровської районної у місті ради від 20.10.2021 року, орган опіки та піклування вважав необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог з метою не порушення законних прав та інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_4 .
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Так, позивач ОСОБА_2 є єдиним власником квартири та правомірно набув право власності на неї.
Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частиною 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 та її неповнолітня донька ОСОБА_4 не є і ніколи не були членами сім`ї власника квартири.
При цьому, відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", встановлено, що вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.
Таким чином, на момент початку не проживання у спірній квартирі, а саме станом на 15 листопада 2020 року неповнолітня ОСОБА_4 досягла 14-річного віку та набула законного право самостійного вільного вибору місця проживання, а отже її місце проживання не може визначатись автоматично за місцем мешкання матері.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачі більше року без поважних причин не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому не є членами сім`ї власника житла, самостійно залишили квартири, обравши нове місце мешкання, тому втратили право користування квартирою.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником квартири, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним йому на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстровані відповідачі, які фактично не проживають за адресою реєстрації, не приймають участі в утриманні вищевказаної квартири, не сплачують комунальні послуги, що створює перешкоди власнику у вільному володінні та розпорядженні квартирою.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 319, 321, 328, 379, 391,405 ЦК України ст.ст.4, 12,13, 23, 54, 76-83, 141, 258, 259,263, 264, 265, 268, 273, 279, 280 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє також в інтересах ОСОБА_4 , третя особа: Виконком Покровської районної в місті Кривому Розі Ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено та підписано 17.01.2022 року.
Суддя М.Д.Власенко