Справа № 639/3530/21
Провадження № 2/639/281/22
20 січня 2022 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гаврилюк С. М.,
секретар судового засідання Пивоварова Т. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 639/3530/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
22.06.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова позовну заяву залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків (а.с. 46-47).
07.07.2021 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с. 63-64).
02.09.2021 ухвалою суду призначено судове засідання по цивільній справи у режимі відеоконференції (а.с. 74-76).
20.10.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні зі згоди представника позивача вирішено питання щодо розгляду справи за відсутністю відповідача у заочному порядку (а.с. 87-91).
25.11.2021 ухвалою суду відкладено судове засідання по цивільній справі у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачеві повідомлення про дату, час і місце судового засідання (а.с. 98).
Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника адвоката Коротенка О. Л., на підставі наявних доказів у матеріалах справи (а.с. 94).
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, у порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд уважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач отримав вказані кошти, що підтверджується його підписом у зазначеному вище Договорі позики, що також відповідає п. 2 Договору.
Крім того відповідачем підписано розписку від 16.10.2018 про отримання вказаних коштів (а.с. 14).
Однак, станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, ОСОБА_2 не виконано зобов`язання за вказаним Договором позики.
Відповідач отримав вказані кошти, що підтверджується його підписом у зазначеному вище Договорі позики, що також відповідає п. 2 Договору.
Відповідач отримав вказані кошти, що підтверджується його підписом у вказаному Договорі позики, що також відповідає п. 2 Договору.
Крім того відповідачем складено та підписано розписку від 19.02.2019 про отримання вказаних коштів (а.с. 23).
Відповідач отримав вказані кошти, що підтверджується його підписом у вказаному Договорі позики, що також відповідає п. 2 Договору.
До того ж відповідачем складено та підписано розписку від 04.06.2019 про отримання вказаних коштів (а.с. 20).
Проте ОСОБА_2 у зазначені в договорах позики та розписках строки не повернув позивачеві борг, чим порушив взяті на себе зобов`язання.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Нормою ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Зважаючи на неналежне виконання відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення позики, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача суми неповернутої позики.
Відповідно до пунктів 1, 7 Договорів позики від 16.10.2018, 04.12.2018, 19.02.2019, 04.06.2019 за кожен місяць користування грошовими коштами позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю 5% від зазначеної суми. За домовленістю сторін виплата відсотків за користування грошовими коштами здійснюється позичальником щомісячно протягом 10 робочих днів, починаючи з 25 числа кожного наступного місяця.
У разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даними договорами, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно ч. 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зі змісту Договору позики від 16.10.2018 убачається, що відповідачеві надавалася позика до 16.10.2019. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язання з повернення позивачу боргу складає період часу з листопада 2018 по травень 2021 року, що складає 31 місяць прострочення.
Інфляційні збитки за період з листопада 2019 по квітень 2021 року складають 1381,05 грн та розраховуються за формулою: сума боргу х загальна сума індексу інфляції за весь період / 100% - сума боргу = збитки від інфляції.
Індекс інфляції за кожен місяць прострочення складає:
Листопад 2019 р. 100,1%
Грудень 2019 р. 99,8%
Січень 2020 р. 100,2%
Лютий 2020 р. 99,7%
Березень 2020 р. 100,8%
Квітень 2020 р. 100,8%
Травень 2020 р. 100,3%
Червень 2020 р. 100,2%
Липень 2020 р. 99,4%
Серпень 2020 р. 99,8%
Вересень 2020 р. 100,5%
Жовтень 2020 р. 101,0%
Листопад 2020 р. 101,3%
Грудень 2020 р. 100,9%
Січень 2021 р. 101,3%
Лютий 2021 р. 101,0%
Березень 2021 р. 101,7%
Квітень 2021 р. 100,7%
Таким чином сукупний індекс інфляції складає 109,9%.
Отже загальна сума індексу інфляції за період становить 1381,05 грн.
Також зі змісту боргової розписки від 04.12.2018 убачається, що відповідачеві надавалася позика до 04.12.2019. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язання з повернення позивачу боргу складає період часу з січня 2019 по травень 2021 р., що складає 29 місяців.
Інфляційні збитки за період з січня 2020 по квітень 2021 року складають 1396,39 грн та розраховуються за формулою: сума боргу х загальна сума індексу інфляції за весь період / 100% - сума боргу = збитки від інфляції.
Індекс інфляції за кожен місяць прострочення складає:
Січень 2020 р. 100,2%
Лютий 2020 р. 99,7%
Березень 2020 р. 100,8%
Квітень 2020 р. 100,8%
Травень 2020 р. 100,3%
Червень 2020 р. 100,2%
Липень 2020 р. 99,4%
Серпень 2020 р. 99,8%
Вересень 2020 р. 100,5%
Жовтень 2020 р. 101,0%
Листопад 2020 р. 101,3%
Грудень 2020 р. 100,9%
Січень 2021 р. 101,3%
Лютий 2021 р. 101,0%
Березень 2021 р. 101,7%
Квітень 2021 р. 100,7%
Таким чином сукупний індекс інфляції складає 110,01%.
Отже загальна сума індексу інфляції за період становить 1396,39 грн.
Згідно умов Договору позики від 19.02.2019, відповідачеві надавалася позика до 19.02.2020. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язання з повернення позивачу боргу складає період часу з березня 2019 по травень 2021 р., що складає 23 місяців.
Інфляційні збитки за період з березня 2020 по квітень 2021 року складають 2750,62 грн та розраховуються за формулою: сума боргу х загальна сума індексу інфляції за весь період / 100% - сума боргу = збитки від інфляції.
Індекс інфляції за кожен місяць прострочення складає:
Березень 2020 р. 100,8%
Квітень 2020 р. 100,8%
Травень 2020 р. 100,3%
Червень 2020 р. 100,2%
Липень 2020 р. 99,4%
Серпень 2020 р. 99,8%
Вересень 2020 р. 100,5%
Жовтень 2020 р. 101,0%
Листопад 2020 р. 101,3%
Грудень 2020 р. 100,9%
Січень 2021 р. 101,3%
Лютий 2021 р. 101,0%
Березень 2021 р. 101,7%
Квітень 2021 р. 100,7%
Таким чином сукупний індекс інфляції складає 110,12%.
Отже загальна сума індексу інфляції за період становить 2750,62 грн.
З Договору позики від 04.06.2019 убачається, що відповідачеві надавалася позика до 04.06.2020. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язання з повернення позивачу боргу складає період часу з липня 2019 по травень 2021 р., що складає 23 місяці.
Інфляційні збитки за період з липня 2020 по квітень 2021 року складають 2108,18 грн та розраховуються за формулою: сума боргу х загальна сума індексу інфляції за весь період / 100% - сума боргу = збитки від інфляції.
Індекс інфляції за кожен місяць прострочення складає:
Липень 2020 р. 99,4%
Серпень 2020 р. 99,8%
Вересень 2020 р. 100,5%
Жовтень 2020 р. 101,0%
Листопад 2020 р. 101,3%
Грудень 2020 р. 100,9%
Січень 2021 р. 101,3%
Лютий 2021 р. 101,0%
Березень 2021 р. 101,7%
Квітень 2021 р. 100,7%
Таким чином сукупний індекс інфляції складає 107,84%.
Отже загальна сума індексу інфляції за період становить 2108,18 грн.
Окрім того позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати на правничу допомогу, у зв`язку з чим суд зазначає наступне.
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже згідно розміру пропорційно задоволених позовних вимог, з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4997,36 грн (199072,74 х 5000,00 / 199177,93 = 4997,36, де 199072,74 сума задоволених позовних вимог; 5000,00 сума витрат на професійну правничу допомогу; 199177,93 сума позовних вимог).
Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Положення частин першої та другої статті 137 ЦПК України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При установленні розміру гонорару ураховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Указаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Клопотання про відшкодування судових витрат було викладено у позовній заяві, докази (крім доказів оплати послуг адвоката) для вирішення цього клопотання були додані до позовної заяви. У цій справі надано докази щодо обсягу наданих послуг, а саме акт наданих послуг від 24.05.2021.
Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.
Суд зазначає, що Цивільний процесуальний кодекс України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Зазначені норми (ст.ст. 137, 141) були введені в ЦПК України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів сторін, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість сторін по справі отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд ураховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд враховує критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц)
Доказами в цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так на обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу надано копію Договору № 01-02/21 про надання правової допомоги від 01 лютого 2021 року (а.с. 32-34); копію Додаткової угоди від 01 лютого 2021 року до Договору про надання правової допомоги від 01 лютого 2021 року № 01-02/21 (а.с. 35-36); акт наданий послуг від 24 травня 2021 року (а.с. 37); попередній розрахунок судовий витрат, які будуть понесені позивачем під час розгляду справи від 24.05.2021 (а.с. 38); ордер серії АІ № 1115986 від 24.05.2021 (а.с. 39); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Короленком Олександром Леонідовичем серії КС № 5477/10 (а.с. 40).
З копії Акту наданих послуг від 24.05.2021 за договором № 01-02/21 про надання правової допомоги від 01.02.2021 та додаткової угоди від 01.02.2021 до вказаного договору, укладеного між Адвокатським бюро «КОРОЛЕНКА ОЛЕКСАНДРА» в особі Короленка О. Л. та позивачем, убачається, що адвокатом надано ОСОБА_1 наступні послуги: складання позовної заяви про стягнення заборгованості за договорами позики від 16.10.2018, 04.12.2018, 19.02.2019, 04.06.2019 4000 грн; розрахунок інфляційних збитків 500 грн; розрахунок 5% за кожен місяць користування позиками 500 грн; що загалом складає вартість послуг у розмірі 5000 грн (а.с. 32-34, 35-36, 37).
Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката у суді першої інстанції.
Суд також ураховує положення частини шостої статті 137 ЦПК України за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Однак суд зазначає, що відповідачем ОСОБА_2 заперечень щодо не співмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу не надано, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем також не заявлено.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у даній конкретній справі витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи, а отже співмірними з наданими правовими послугами.
Проте оскільки позов задоволено частково, то згідно розміру пропорційно задоволених позовних вимог з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4997,36 грн.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1990,73 грн.
Отже позивачу необхідно було сплатити за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 1991,78 грн, що відповідає 1% ціни позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 5, 13, 76-82, 133, 141, 142, 265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, суд
Задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4997 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) грн 36 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1990 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто) грн 73 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 20.01.2022.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Світлана ГАВРИЛЮК