22-ц/804/298/22
265/8429/20

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 265/8429/20

Номер провадження 22-ц/804/298/22

11 січня 2022 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.

за участю секретаря Грішко С.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2021 року, повний текст якого складено 27 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Костромітіної О.О.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (надалі: ПрАТ «МК «Азовсталь»), треті особи: Маріупольська Первинна профспілкова організація № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна Солідарність» (надалі: МППО № 141-2 ВП «Народна Солідарність»), Всеукраїнська профспілка «Народна солідарність» (надалі: ВПНС), про визнання неправомірним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що з березня 2015 року до 07 грудня 2020 року позивач працював в ПрАТ «МК «Азовсталь» на посаді інженера ОРДД УМП та є членом незалежної профспілкової організації МППО № 141-2 ВП «Народна Солідарність». 10 квітня 2017 року відповідачем було видано наказ № 108/к, яким позивача було звільнено, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Не погодившись з даним наказом, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, у задоволенні якого рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 вересня 2018 року було відмовлено. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 26 червня 2018 року дане рішення скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ ПрАТ «МК «Азовсталь» № 108/к від 10 квітня 2017 року про його звільнення з посади інженера відділу розробки регламентуючих документів за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності та штату, поновлено його на посаді інженера відділу розробки регламентуючих документів Управління мотивації персоналу ПрАТ «МК «Азовсталь» з 11 квітня 2017 року. Відповідач добровільно виконав постанову Апеляційного суду Донецької області від 26 червня 2018 року та поновив позивача на роботі. Постановою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року скасовано постанову Апеляційного суду Донецької області від 26 червня 2018 року, справу направлено на новий апеляційний розгляд. 25 листопада 2020 року Донецький апеляційний суд, за результатами розгляду його апеляційної скарги, залишив рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 березня 2018 року без змін, а 07 грудня 2020 року ПрАТ «МК «Азовсталь» звільнило ОСОБА_1 з роботи на підставі наказу № 246/к «Про відміну наказу від 27 серпня 2018 року № 279/к «Про поновлення в УМП ОСОБА_1 », при цьому поставило питання щодо повернення позивачем середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, яку відповідач добровільно виплатив йому при поновленні на роботі. З даним наказом позивач не згоден, оскільки Донецький апеляційний суд не допускав повороту виконання рішення, а відповідач звільнив його з підстав, які не передбачені КЗпП України, та без отримання згоди на його звільнення профспілкової організації.

В зв`язку з викладеним, просив визнати неправомірним та скасувати наказ № 246/к від 07 грудня 2020 року «Про відміну наказу № 279/к від 27 червня 2018 року «Про поновлення в УМП ОСОБА_1 », поновити його на роботі та стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «МК «Азовсталь», треті особи: МППО № 141-2 ВП «Народна Солідарність», ВПНС, про визнання неправомірним та скасування наказу № 246/к від 07 грудня 2020 року «Про відміну наказу № 279/к від 27 червня 2018 року «Про поновлення в УМП ОСОБА_1 », поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позову, місцевий суд виходив з того, що ПрАТ «МК «Азовсталь» правомірно видав наказ № 246/к від 07 грудня 2020 року «Про відміну наказу від 27 червня 2018 року № 279/к «Про поновлення в УМП ОСОБА_1 » на підставі постанови Донецького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року по справі № 265/3027/17, якою рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 13 березня 2018 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, залишено без змін, а тому підстави для визнання даного наказу неправомірним та його скасування, відсутні.

В задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення на користь позивача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу місцевий суд відмовив, з огляду на те, що вони є похідними від вимоги про визнання вищевказаного наказу неправомірним та його скасування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що в результаті видачі відповідачем оскаржуваного наказу припинились його трудові відносини, що є звільненням. Проте, підстави, за якою його звільнив відповідач (відміна наказу про поновлення на роботі) не передбачена нормами КЗпП України. Крім того, з часу поновлення його на роботі за рішенням суду, між ним та роботодавцем виникли трудові відносини, які тривали довгий період часу, він отримував зарплату, використовував оплачувану відпустку, тощо. Разом з тим, у разі скасування наказу про поновлення скаржника на роботі цей стаж враховуватись не буде. Окрім цього, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач не звернувся до профспілки, членом якої він є, щодо згоди на припинення з ним трудових відносин. Також судом першої інстанції не було враховано те, що Донецький апеляційний суд, у своїй постанові від 25 листопада 2020 року, якою рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 березня 2018 року залишив без змін, не допускав повороту виконання рішення суду.

Доводи і заперечення інших учасників справи

В своєму відзиві на апеляційну скаргу, відповідач, через свого представника адвоката Чайкіну К.О., посилаючись на дотримання судом першої інстанції вимог законності та обґрунтованості, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Чайкіна К.О. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Представник МППО № 141-2 ВП «Народна Солідарність» Пазій І.В. в суді апеляційної інстанції просила задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Представник третьої особи ВПНС в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представників сторін та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

З 27 березня 2015 року ОСОБА_1 працював на ПрАТ «МК «Азовсталь» на посаді інженера відділу розробки регламентуючих документів Управління мотивації персоналу (а.с 32-34).

ОСОБА_1 є членом незалежної профспілкової організації МППО № 141-2 ВП «Народна Солідарність».

10 квітня 2017 року ПрАТ «МК «Азовсталь» було видано наказ № 108/к, яким звільнено ОСОБА_1 за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (а.с 71).

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі та рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 березня 2018 року по справі № 265/3027/17 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «МК «Азовсталь» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення № 108/к від 10 квітня 2017 pоку, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку було відмовлено у повному обсязі (а.с 9-12).

ОСОБА_1 не погодився з таким судомим рішенням та звернувся до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 26 червня 2018 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 березня 2018 року скасовано, позов задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ № 108/к від 10 квітня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади інженера відділу розробки регламентуючих документів за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності та штату, поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера відділу розробки регламентуючих документів Управління мотивації персоналу ПрАТ «МК «Азовсталь» з 11 квітня 2017 року, стягнуто з ПрАТ «МК «Азовсталь» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 102 267 гривень 76 копійок та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 167 гривень 08 копійок (а.с 13-17).

ПрАТ «МК «Азовсталь», на підставі постанови Апеляційного суду Донецької області від 26 червня 2018 року по справі № 265/3027/17, видало наказ від 27 червня 2018 року № 279/к «Про поновлення ОСОБА_1 у відділі розробки регламентуючих документів управління мотивації персоналу» (а.с 42).

Крім того, не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції від 26 червня 2018 року, ПрАТ «МК «Азовсталь» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Постановою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року касаційна скарга ПрАТ «МК «Азовсталь» по справі № 265/3027/17 задоволена частково, скасована постанова Апеляційного суду Донецької області від 26 червня 2018 pоку, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с 18-24).

Постановою Донецького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року по справі № 265/3027/17 апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 березня 2018 року по справі № 265/3027/17 залишено без змін (а.с 25-31).

Відповідно до постанови Донецького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року по справі № 265/3027/17, відповідач видав наказ № 246/к від 07 грудня 2020 року «Про відміну наказу від 27 червня 2018 року № 279/к «Про поновлення в УМП ОСОБА_1 » (а.с 8).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 7 статті 235 КЗпП України ( в редакції, чинній на момент поновлення позивача на роботі) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Крім того, відповідно до пункту 4 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Порядок виконання судових рішень, встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на момент поновлення позивача на роботі), рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному ст. 63 цього Кодексу. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи зазначене, належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

На виконання постанови Апеляційного суду Донецької області від 26 червня 2018 року по справі № 265/3027/17, позивач наказом ПрАТ «МК «Азовсталь» № 279/к від 27 червня 2018 року, був поновлений на роботі у відділі розробки регламентуючих документів управління мотивації персоналу.

Разом з тим, з огляду на те, що постанова Апеляційного суду Донецької області від 26 червня 2018 року була скасована Верховним судом, а постановою Донецького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, при новому розгляді справи, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 березня 2018 року по справі № 265/3027/17 залишено без змін, наказ № 108/к від 10 квітня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади інженера відділу розробки регламентуючих документів за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності та штату є дійсним, а тому відповідач обґрунтовано видав наказ № 246/к від 07 грудня 2020 року «Про відміну наказу від 27 червня 2018 року № 279/к «Про поновлення в УМП ОСОБА_1 »

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання даного наказу неправомірним та його скасування є правильним.

Також обґрунтовано місцевий суд ухвалив рішення щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення на його користь середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки ці вимоги є похідними від вимоги про визнання наказу № 246/к від 07 грудня 2020 року неправомірним та його скасування.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновками суду про те, що зважаючи на відсутність нормативної регламентації порядку звільнення працівника у випадку скасування рішення про його поновлення на роботі та враховуючи приписи статті 47 КЗпП, яка зобов`язує роботодавця видати наказ про звільнення працівника, формами реалізації судового рішення, яким скасовано рішення про поновлення на посаді, може бути наказ про скасування наказу, виданого на підставі скасованого судового рішення.

Апеляційний суд відхиляє аргумент позивача про те, що він був звільнений з підстави, яка не передбачено нормами КЗпП України та без отримання згоди на звільнення профспілкової організації, оскільки оскаржуваний наказ ПрАТ «МК «Азовсталь» № 246/к від 07.12.2020 року «Про відміну наказу від 27.06.2018 року № 279/к «Про поновлення в УМП ОСОБА_1 » не є наказом про звільнення останнього, тому він не підлягає оцінці на відповідність вимогам Кодексу законів про працю щодо процедури звільнення. ОСОБА_1 оспорюваним наказом не звільнявся з роботи, оскільки на час його видання 07 грудня 2020 року він був звільнений з роботи за наказом від 10 квітня 2017 року №108/к.

Доводи апеляційної скарги про те, що Донецький апеляційний суд, у своїй постанові від 25 листопада 2020 року, якою рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 березня 2018 року залишив без змін, не допускав повороту виконання рішення суду, також є неспроможними з огляду на те, що поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права, про що також цілком вірно зазначив і місцевий суд.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, обґрунтовано викладені в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення. При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вищевказаних обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 12 січня 2022 року.

Суддя: