ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 січня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/7982/20

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/141/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Чернігівська обласна прокуратура,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна казначейська служба України,

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Чернігівської обласної прокуратури на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування шкоди,

місце ухвалення судового рішення - м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 27 серпня 2021 року.

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Чернігівської обласної прокуратури, в якому, з урахуванням заяви про уточнення вимог, просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 80 000 грн та у відшкодування моральної шкоди 2 736 000 грн, завданих незаконними рішеннями та діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, а також стягнути з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 21 000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2019 року, залишеним без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2019 року, його визнано невинуватим у пред`явленому в рамках кримінального провадження № 0000445 від 16 грудня 2016 року обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діянні даних складів злочинів.

Указував, що йому завдано значної майнової (матеріальної) і моральної (немайнової) шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуків, незаконного накладення арешту на належне йому майно, незаконного внесення відомостей до оперативно-довідкового обліку ДІАЗ МВС України про притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного втручання у його особисте життя внаслідок проведення відносно нього негласних слідчих (розшукових) дій.

Зазначав, що моральна шкода полягає, в тому числі, і у душевних стражданнях, які позивач зазнав протягом усього часу досудового розслідування та судового розгляду кримінального правопорушення (2 роки 5 місяців 12 днів), що зумовило погіршення відносин з оточуючими, знайомими та друзями, приниженння його честі, гідності та ділової репутації і як фізичної особи, і як працівника правоохоронного органу. З урахуванням висновку судово-психологічної експертизи № 9725 від 31 травня 2021 року, просив стягнути на його користь 2 736 000 грн моральної шкоди, а також 80 000 грн, сплачених за надання йому правничої (юридичної) допомоги адвокатом Маляренком С.В. у кримінальному провадженні № 0000445 від 16 грудня 2016 року.

Рішенням від 17 серпня 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова позов ОСОБА_1 задовольнив.

Стягнув з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 80 000 грн та у відшкодування моральної шкоди 2 736 000 грн, а всього 2 816 000 грн, завданих незаконним рішенням та діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Стягнув з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 21 000 грн у відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

В апеляційній скарзі Чернігівська обласна прокуратура, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю, стягнути на користь Чернігівської обласної прокуратури судові витрати, які складаються із судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 17 112 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заява про уточнення позовних вимог, подана представником ОСОБА_1 - адвокатом Маляренком С.В., за своїм змістом та правовою природою є заявою про збільшення позовних вимог і подана після закінчення підготовчого провадження, що є порушенням п. 3 ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Мотивувальна частина рішення не містить посилань на те, які саме фактичні обставини визнано судом встановленими та доведеними за результатами розгляду справи, суд обмежився посиланням на доводи сторони позивача, викладеними у позовній заяві.

Відповідач наголошує на тому, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказі у розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України на підтвердженя факту заподіяння йому моральних чи фізичних страджань, а також обгрунтування розміру коштів, визначених до стягнення. Наголошує на тому, що питання про призначення судової психологічної експертизи, яку згодом суд поклав в основу рішення, було вирішено з порушенням норм ЦПК України після проведення підготовчого засідання у справі та без повідомлення відповідача, що унеможливило подання відповідних заперечень, надало суттєві переваги позивачу та суттєво вплинуло на порушення принципу змагальності у даній справі.

Скаржник стверджує, що відомості, внесені до акту прийому-предачі наданих послуг від 01 червня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Маляренком С.В., не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, оскільки в ході досудового розслідування адвокат Маляренко С.В. приймав участь лише 29 червня 2017 року при ознайомленні ОСОБА_1 з матеріалами досудового розслідування, вартість таких послуг визначено у акті прийому-передачі у 10 000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи у встановлений судом строк не надходив.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Косенка О.Д., представника ОСОБА_1 - адвоката Маляренка С.В., представника Державної казначейської служби України Устименко І.В., дослідивши матеріали даної справи та матеріали кримінального провадження № 750/6311/17 по обвинуваченню ОСОБА_1 , обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, керуючись ст. 1176 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 12, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», вважав доведеними вимоги ОСОБА_1 щодо спричинення йому моральної шкоди у розмірі 2 736 000 грн, який визначено на підставі висновку судової-психологічної експертизи № 9 725 від 31 травня 2021 року. Районний суд встановив, що спричинена ОСОБА_1 майнова шкода у розмірі 80 000 грн, складається з сум, сплачених позивачем у зв`язку з наданням йому правової (юридичної) допомоги адвокатом Маляренком С.В. за участь в рамках кримінального провадження № 0000445 від 16 грудня 2016 року. Крім цього, суд вирішив питання про стягнення на користь позивача судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, у сумі 21 000 грн.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, враховуючи настуне.

У справі встановлено, що 16 грудня 2016 року слідчим відділом прокуратури Чернігівської області внесено інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000445 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за повідомленням відділу БКОЗ УСБУ в Чернігівській області від 15 грудня 2016 року про те, що начальник відділу УЗЕ в Чернігівській області ОСОБА_1 , за посередництва колишніх співробітників міліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимагає неправомірну вигоду від громадян, котрі на території Чернігівської області займаються заготівлею та реалізацією дерев новорічних ялин та сосен (т. 1 а.с. 17-18, 19, 25) .

24 грудня 2016 року в рамках кримінального провадження № 0000445 від 16 грудня 2016 року, на підставі ухвал слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2016 року, слідчим відділом прокуратури Чернігівської області проведено обшуки: у службовому кабінеті ОСОБА_1 , розташованому в адміністративній будівлі УЗЕ в Чернігівській області ДЗЕ НП України за адресою: м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 70; у автомобілі марки «Тойота Кемрі», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_1 ; у квартирі АДРЕСА_1 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_1 , під час яких у ОСОБА_1 було вилучено як його особисті речі, так і речі, які перебували у його постійному користуванні, частина з яких на підставі постанови слідчого прокуратури Чернігівської області Шмаровоза В.В. від 09 лютого 2017 року зберігалась при матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.с. 41-43, 44-45, 46-50, 51-53, 54-55, 56-57, 58-60, 61-62, 63-64, 65-66)

11 квітня 2017 року на підставі рапорту заступника начальника слідчого відділу прокуратури Чернігівської області Шмаровоза В.В. від цього ж числа слідчим відділом прокуратури Чернігівської області додатково було внесено інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про те, що ОСОБА_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , шляхом обману заволоділи грошовими коштами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У цей же день, 11 квітня 2017 року у рамках кримінального провадження № 0000445 від 16 грудня 2016 року заступником начальника слідчого відділу прокуратури Чернігівської області Шмаровозом В.В. винесено постанову про перекваліфікацію злочину у вказаному кримінальному провадженні з ч. 3 ст. 368 на ч. 4 ст. 27, ч. З ст. 369 КК України (т. 1 а.с. 21-24).

13 квітня 2017 року прокурором прокуратури Чернігівської області Косенком О.Д. матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000445 від 16 грудня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000086 від 11 квітня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, об`єднані в одне провадження під № 0000445, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а.с. 33-34).

10 травня 2017 року заступником начальника слідчого відділу прокуратури Чернігівської області Шмаровозом В.В., у рамках кримінального провадження № 0000445 від 16 грудня 2016 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України (т. 1 а.с. 75-79).

Цього ж дня, 10 травня 2017 року у рамках цього ж кримінального провадження ОСОБА_1 заступником начальника слідчого відділу прокуратури Чернігівської області Шмаровозом В.В. вручено клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та про відсторонення від займаної посади старшого оперуповноваженого Управління захисту економіки в Чернігівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (т. 1 а.с. 80-85, 86-90).

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 травня 2017 року у справі № 751/11390/16-к задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділу прокуратури Чернігівської області Шмаровоза В.В. та застосовано відносно ОСОБА_1 у рамках кримінального провадження № 0000445 від 16 грудня 2016 року запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього процесуальних обов`язків: з`являтися до слідчого у кримінальному провадженні або іншої особи, що проводить досудове розслідування, а також прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Чернігова Чернігівської області, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; здати на зберігання до прокуратури Чернігівської області паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України (т.1 а.с. 91-93).

15 травня 2017 року ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова Деркачом О.Г. у справі № 751/11390/16-к задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділу прокуратури Чернігівської області Шмаровоза В.В. та накладено арешт на майно, яке на праві власності належало ОСОБА_1 , а саме: земельну ділянку, площею 0,12 га, з кадастровим номером :04:000:3137, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, із забороною розпоряджатися вказаною земельною ділянкою; грошові кошти в сумі 6 000 грн та мобільний телефон марки «iPhone» з ІМЕІ НОМЕР_2 з сім-карткою, які були вилучені у ході проведеного 24 грудня 2016 року обшуку службового кабінету ОСОБА_1 , із забороною користуватися і розпоряджатися вказаним майном; грошові кошти в сумі 6 000 грн та 300 доларів США, які були вилучені у ході проведеного 24 грудня 2016 року обшуку автомобіля марки «Тойота Камрі», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_1 , із забороною користуватися і розпоряджатися вказаним майном (т. 1 а.с. 99-100).

У рамках кримінального провадження № 0000445 від 16 грудня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Чернігівської області Тагієва С.Р. та постанов заступника прокурора Чернігівської області Івашка С.В. від 18 грудня 2016 року, від 22 грудня 2016 року відносно ОСОБА_1 проводились негласні слідчі (розшукові) дії у вигляді: здійснення візуального спостереження шляхом проведення візуального спостереження за особою з використанням відеозапису, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження; здійснення аудіо-, відеоконтролю особи шляхом спостереження та прослуховування за його діями та розмовами за місцем його проживання та в інших приміщеннях, транспортних засобах, інших місцях, що не є житловими чи іншим володінням особи; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номеру НОМЕР_3 ; контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (т. 1 а.с. 70-72, 73-74).

29 червня 2017 року слідчим прокуратури Чернігівської області Шмаровозом В.В. в рамках кримінального провадження № 0000445 від 16 грудня 2016 року складено обвинувальний акт та остаточно звинувачено ОСОБА_1 та інших осіб у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України.

29 червня 2017 року зазначений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000445 від 16 грудня 2016 року затверджено прокурором прокуратури Чернігівської області Косенком О.Д., а 30 червня 2017 року - скеровано за підсудністю до Деснянського районного суду м. Чернігова.

11 лютого 2019 року вироком Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/6311/17 (провадження № 1-кп/750/17/19), що залишений без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2019 року, ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому йому в рамках кримінального провадження № 0000445 від 16 грудня 2016 року обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діянні даних складів злочинів (т. 1 а.с. 105-141, 142-155).

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (ч. 7 ст. 1176 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках постановлення виправдувального вироку суду (п. 1 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до пунктів 4, 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, моральна шкода.

Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону).

Згідно із ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

При визначенні розміру відшкодування необхідно виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи судом першої інстанції, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що законодавець визначив мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19), Верховним Судом у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19 (провадження № 61-9673св20), від 03 березня 2021 року у справі № 638/509/19 (провадження № 61-7643св20).

У справі, яка переглядається, установлено, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивачу завдано моральної шкоди, право на відшкодування якої він набув на підставі виправдувального вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2019 року, залишеного без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 28 травня 2019 року.

Як свідчать матеріали справи, позивач у період з 16 грудня 2016 року по 28 травня 2019 року перебував під слідством та судом, тобто 2 роки 05 місяців 12 днів.

Апеляційний суд, аналізуючи доводи відповідача щодо недоведеності спричинення позивачу моральної шкоди та її розміру, виходить з такого.

Посилання Чернігівської обласної прокуратури на те, що ОСОБА_1 не доведено факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок перебування під слідством та судом, є безпідставними, оскільки Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено безумовне право особи на відшкодування моральної шкоди у розмірах і порядку, встановленому в ньому, у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Разом з титм, апеляційний суд погоджується з доводами Чернігівської обласної прокуратури щодо безпідставності задоволення вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у розмірі, визначеному саме висновком судової-психологічної експертизи № 9725 від 31 травня 2021 року.

За змістом ст. 189 ЦПК України у підготовчому судовому засіданні визначаються обставини справи, які підлягають встановленню, та збираються відповідні докази, визначається порядок розгляду справи та вчиняються дії інші з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Частиною 1 ст. 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу за сукупності певних умов, в тому числі, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

У справі встановлено, що під час підготовчого судового засідання сторона позивача клопотань щодо призначення експертизи не заявляла. 10 грудня 2020 року суд закрив підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 238-239) і призначив розгляд справи по суті. 27 січня 2021 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання представника позивача про призначення у справі судової психологічної експертизи (т. 1 а.с. 246-251). У наведеному клопотанні відсутні посилання як на поважність причин, з яких сторона позивача була позбавлена можливості його заявити у підготовчому судовому засіданні, так і на наявність виключних обставин, що зумовили її проведення, з огляду на те, що Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено мінімальний розмір моральної шкоди, гарантований державою.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання про призначення експертизи поза межами підготовчого судового засідання, також жодним чином не мотивував у своєму рішенні ні необхідність призначення експертизи на стадії розгляду справи по суті, ні доцільність її призначення з огляду на чіткість законодавства щодо врегулювання питання визначення мінімально гарантованого розміру моральної шкоди. Отже, апеляційний суд погоджується з доводами відповідача про те, що судово-психологічну експертизу, висновок якої покладено в основу судового рішення, призначено з порушенням норм цивільно-процесуального законодавства та за відсутності мотивів щодо неможливості з`ясування обставин, що мають значення для справи, без експертного висновку.

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 9 725 від 31 травня 2021 року ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для ОСОБА_1 . Унаслідок психотравмувальної дії ситуації, яка досліджується по справі, ОСОБА_1 спричинені страждання (моральна шкода). Орієнтовний розмір грошової компенсації за завдані ОСОБА_1 страждання (моральну шкоду) становить 456 мінімальних заробітних плат, розмір яких визначається рівнем розміру мінімальної заробітної плати, прийнятої в Україні на момент винесення рішення суду (т. 2 а.с. 35-45).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На думку колегії суддів, висновок судової-психологічної експертизи № 9725 від 31 травня 2021 року не є беззаперечним доказом заподіяння моральної шкоди саме у вказаному у ньому розмірі. У висновку зазначений орієнтовний розмір компенсації ОСОБА_1 моральної шкоди за завдані страждання. Разом з цим, розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, ухвалений з дотриманням принципу співмірності та справедливості з урахуванням конкретних обставин справи та тривалістю завдання моральної шкоди позивачу. З урахуванням висновку судової-психологічної експертизи № 9725 від 31 травня 2021 року, орієнтований розмір моральної шкоди повинен становити 2 736 000 грн (6 000 х 456 мінімальних заробітних плат = 2 736 000), що не відповідає обсягу заподіяної позивачу шкоди та засадам розумності, виваженості і справедливості з огляду на обставини даної справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

У справі не встановлено і за доводами позову не наведено виключних обставин, які б свідчили про необхідність відступити при вирішенні даного спору від визначеного Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» мінімального розміру моральної шкоди, гарантованого державою. Так, позивач не скаржився на надмірну тривалість досудового слідства або суду, не перебував під вартою, не надав судових рішень щодо неправомірності дій органів досудового слідства під час кримінального провадження щодо нього, тощо. Отже, апеляційний суд погоджується з доводами відповідача про те, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу судового рішення визначений ОСОБА_1 розмір моральної шкоди до відшкодування, взявши за основу висновок судово-психологічної експертизи.

Зважаючи на те, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 у розмірі, визначеному за результатом висновку судової-психологічної експертизи № 9725 від 31 травня 2021 року, не можуть бути задоволені з підстав, наведених вище, витрати позивача, пов`язані з проведенням експертизи, у сумі 21 000 грн також не підлягають відшкодуванню.

При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 апеляційний суд виходить з того, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на час розгляду справи судом першої інстанції, а не на час перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції, незважаючи на те, що останній за результатами апеляційного перегляду може ухвалити нове судове рішення. Подібні висновки висловленні у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 755/5870/19 (провадження № 61-14996св20), від 16 червня 2021 року у справі № 388/964/19 (провадження № 61-12380св20), від 07 липня 2021 року у справі № 335/10173/19 (провадження № 61-5223св21).

Отже, розмір мінімальної заробітної плати, з якої при здійсненні розрахунків виходить апеляційний суд, становить 6 000 грн (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»).

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів вважає за необхідне здійснити розрахунок, виходячи з розміру, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеному законодавством за кожен місяць перебування позивача під слідством та судом, що відповідає ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Підстав для визначення моральної шкоди у розмірі більшому, ніж гарантовано державою, апеляційний суд не вбачає.

За період перебування позивача під слідством і судом підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 174 000 грн., виходячи з мінімального розміру заробітної плати, визначеної законодавством на момент відшкодування (6000 грн), за кожен місяць перебування під слідством та судом, тобто за період з 16 грудня 2016 року по 28 травня 2019 року, що складає 29 місяців.

Такий розмір моральної шкоди, на думку апеляційного суду, відповідає характеру і обсягу страждань, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, тривалості і тяжкості вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступеню зниження репутації за час перебування під слідством і судом, а також вимогам розумності, виваженості і справедливості.

Крім цього, на підставі п. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ОСОБА_1 належить відшкодувати майнову шкоду у розмірі 80 000 грн, яка складається з сум, сплачених ним у зв`язку з наданням у правової (юридичної) допомоги адвокатом Маляренком С.В. за участь у кримінальному провадженні № 0000445 від 16 грудня 2016 року, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 29 червня 2017 року (т. 1 а.с. 152), додатковим договором від 01 червня 2019 року до договору про надання правової допомоги від 29 червня 2017 року (т. 1 а.с. 168), актом прийому-передачі наданих послуг від 01 червня 2019 року (т. 1 а.с. 162-163), квитанцією до прибуткового касового ордеру від 01 червня 2019 року (т. 2 а.с. 134).

В ході судового розгляду спростовано доводи Чернігівської обласної прокуратури про те, що відомості, внесені до акту прийому-предачі наданих послуг від 01 червня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Маляренком С.В., не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, оскільки в ході досудового розслідування адвокат Маляренко С.В. приймав участь лише 29 червня 2017 року при ознайомленні ОСОБА_1 з матеріалами досудового розслідування, а вартість таких послуг становила 10 000 грн.

Дослідивши матеріали справи № 750/6311/17 по обвинуваченню ОСОБА_1 та акт прийому-передачі наданих послуг від 01 червня 2019 року, складений між адвокатом Маляренком С.В. та ОСОБА_1 під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000445, колегія суддів погоджується з тим, що матеріалами кримінального провадження підтверджено надання ОСОБА_1 адвокатом Маляренком С.В. наступних послуг:

- проведення консультації протягом 5 год. вартістю 5 000 грн;

- ознайомлення з матеріалами кримінального провадження протягом 10 год. вартістю 10 000 грн (т. 5 а.с. 46-47 справи № 750/6311/17)

- складання у рамках кримінального провадження заяв та клопотань протягом 10 000 год. вартістю 10 000 грн (т. 5 а.с. 49, 60-61, 88-89; т. 7 а.с. 91-101, 131-141; т. 8 а.с. 121-139 справи № 750/6311/17);

- збір письмових доказів у кримінальному провадженні (складання адвокатських запитів та отримання відповідей) протягом 40 год. 40 000 грн (т. 5 а.с. 136-139, 140, 141-144, 145, 146-150, 152, 154-158, 160, 162-166, 168, 170-174, 176, 178-182, 184-188, 190, 194-198, 200, 201-205, 207, 209-213, 215, 218-221, 222, 223-227, 229, 231-235, 237, 239-243; т. 6 а.с. 7, 9-12, 13, 16-19, 21, 22-25, 27, 29-32, 34, 36-39, 41, 42-45, 47, 65-68, 69-70, 72-74, 76-78, 80, 82-85, 87-88, 90-92, 94, 96-98, 100, 102-105, 107-110, 112, 114-117, 119-121, 123, 125-128, 130-131, 133-136, 138-139, 141-144, 146, 154-157, 160-163, 166, 168-171, 174, 179-180, 188-191, 192, 193-195, 196, 197-200, 201, 204-207, 208-209, 212-215, 222, 224-227, 229, 231-234, 236, 238-241, 245-248, 250; т. 7 а.с. 1-4, 6, 8-11, 13, 15-18, 20, 22-25, 27, 29-32, 33, 35-38, 40, 42-45, 47, 49-52, 54, 55-58, 60, 62-65, 67, 163-166, 168, 170-173, 175, 177-180, 182, 184-187, 188, 190-193, 195, 197-200, 202, 204-207, 209, 211-214, 216, 217-220, 221-222, 223-226, 227, 228-231, 232, 233-236, 237, 238-241, 242-244, 247-250, 254 справи № 750/6311/17);

- здійсненя тимчасового доступу на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2018 року протягом 5 год. вартістю 10 000 грн (т. 7 а.с. 126-128; т. 8 а.с. 265-274 справи № 750/6311/17);

- участь у судових засіданнях протягом 10 год. 10 000 грн. (т. 5 а.с. 56-57, 99-102, 108-109, 114-115, 128-129; т. 7 а.с. 72-76, 123-125; т. 8 а.с. 173-173 справи № 750/6311/17).

Таким чином, матеріали кримінального провадження № 750/6311/17 свідчать про те, що, починаючи з 29 червня 2017 року захист інтересів ОСОБА_1 здійснював адвокат Маляренко С.В., надаючи клієнту консультації, знайомився з матеріалами кримінального провадження, подавав заяви і клопотання, складав адвокатські запити і отримував відповіді на них, отримав тимчасовий доступ на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2018 року, а також брав участь у судових засіданнях Деснянського районного суду м. Чернігова, здійснюючи правовий супровід підзахисного.

Водночас колегія суддів ураховує, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню безпосередньо з Державного бюджету України, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі ст. 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відшкодована відповідачем.

Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є Міністерство внутрішніх справ України (дії посадової особи якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Державна казначейська служба України (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року в справі № 910/23967/16).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 428/3277/20, від 10 листопада 2021 року у справі № 583/5399/19.

Ураховуючи обставини справи та мотиви, наведені вище, апеляційний суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 80 000 грн у відшкодування майнової шкоди та 174 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням та діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК).

З урахуванням того, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», з Чернігівської обласної прокуратури на користь держави пропорційно задоволеним вимогам належить стягнути 1 023,77 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, Чернігівській обласній прокуратурі належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 15 489,34 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 серпня 2021 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 80 000 (вісімдесят тисяч) грн 00 коп. у відшкодування майнової шкоди та 174 000 (сто сімдесят чотири тисячі) грн 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням та діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, а всього 254 000 (двісті п`ятдесят чотири тисячі) грн 00 коп.

Стягнути з Чернігівської обласної прокуратури (м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, ) на користь держави 1 023 (одну тисячу двадцять три) грн 77 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Компенсувати Чернігівській обласній прокуратурі (м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 15 489 (п`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн 34 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 січня 2022 року.

Головуюча: Судді: