Справа № 515/1468/21
Провадження № 2/515/158/22
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника позивача адвоката Дукіна С.В.

відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи (за довіреністю) Лісецької А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в по- рядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Татарбунарський районний відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дні- стровському районі Південного управління Міністерства юстиції (м.Одеса),

про визнання права власності на 1/2 частину квартири та зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила виз- нати за нею право власності на частину квартиру та зняти арешт з квартири, посилаючись на нас- тупні обставини.

Вона разом та ОСОБА_1 є власниками квартири АДРЕСА_1 , яка належить їм на праві спі- льної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.07.2005 р. Звернувшись до нотаріуса щодо можливого розпорядження квартирою, вона діз- налася, що на квартину накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_3 , номер 59527739, виданої 29.11.2019 р. Татарбунарським районним відділом ДВС Голо- вного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується Витягом з Дер- жавного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження за № від 10.12.2019 р. Вона не є боржником у виконавчому проваджені, а тому накладення арешту на квар- тиру без визначення частки, порушує її право. З урахуванням цього, просила суд звільнити 1/2 час- тину вищевказаної квартири з-під арешту, накладеного постановою Татарбунарського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області суду від 29.11.2019 р. та визнати за нею права власності на вказану частину квартири.

Ухвалою суду від 03.11.2021 р. справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовно- го провадження, відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.22).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутністю сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполя- гаючи на їх задоволенні.

Відповідач також у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу роз- глянути у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.25).

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, надала відзив на позов, в якому про

просила в задоволенні позовних вимог відмовити, а справу розглянути у її відсутність (а.с.26-27).

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності уча ників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 (а.с.10) вбачаєть- ся, що власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Вказане також підтверджується Інформацію довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме ма- йно...від 03.12.2021 р. (а.с.29).

Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження за № 192211 323, сформованого 10.12.2019 р. (а.с.11), підтверджується, що на підставі постанови державного виконавця Пєркової Л.В. про арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_1 в рамках викона- вчого провадженні № 59527739, внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, реєстраційний номер обтяження 34 544261.

Вартість спірної квартири складає 210159 грн., що видно із звіту про незалежну оціночну варті- сть квартири АДРЕСА_1 , виготовленого ТОВ «Імпері- ал-777» від 02.08.2021 р. на замовлення ОСОБА_2 (а.с.12-13).

Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за міс- цем знаходження цього майна або основної його частини.

В силу ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особис- того немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові на- лежать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користу- ється та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне поз- бавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення ча сток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Як передбачено ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, во- лодіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпо- рядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

В силу ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених Законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спіль- ної сумісної власності є рівним, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рі шення суду. Виділ частки із майна, що є спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, вс- тановленому ст.364 ЦК України.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.ч.1-3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної си ли судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з май- на боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконав- чої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, од- нак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту, накладе- ного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в по- вному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для про- довження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з належної їй частини майна та визнання за нею пра- ва власності на цю частину.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтверд- ження в судовому засіданні.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, згідно вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 354, 368, 369, 370 ЦПК України, ст.ст.59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.16, 316, 317, 319, 321 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири та зняття арешту з майна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Зняти арешт з належної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника від 29.11.2019 р. за номером 59527739 Татарбунарським районним відділом державної виконавчої служби Голов- ного територіального управління юстиції в Одеській області та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження запис про обтяження 34544261 від 10. 12.2019 р. на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 1959 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його про голошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили піс- ля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко