Справа № 444/836/20 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2314/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколота Т.І., Савуляк Р.В.

Секретар Савчук Г.В.

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без участі учасників цивільну справу № 444/836/20 за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Качмар Анни Іванівни на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 08 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства »Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

03 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" ( далі по тексту ПрАТ «СК «Універсальна) про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25 червня 2019 о 19.27 год. в с. Синьковичі Жовківського району Львівської області водій ОСОБА_2 , керуючи власним автомобілем «Ауді А4», НОМЕР_1 , рухаючись сільською дорогою, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих травм помер на місці події. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Ауді А4», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу №АМ8451933 у ПрАТ «СК «Універсальна».

Зазначає, що 21.02.2020 року №000203/20 на адресу ПрАТ «СК «Універсальна» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування витрат на поховання - 28 415,00 грн.

28.02.2020 року ПрАТ «СК «Універсальна» провела часткову виплату страхового відшкодування, а саме, було виплачено 14 207,50 грн. страхового відшкодування матері загиблого ОСОБА_1 . Зазначена сума становить 50% від заявленої суми витрат на поховання що згідно заяви про виплату суми страхового відшкодування становить 28 415 грн.. У виплаті решти 50% від заявленої суми страхового відшкодування витрат на поховання страховою компанією відмовлено. В обгрунтування відмови у виплаті 50% страхового відшкодування страховик посилається на наявність провини пішохода ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішохід загинув. Позивач зазначає, що це не відповідає дійсності, оскільки постановою про закриття кримінального провадження від 21 вересня 2019 року встановлено, що в діях водія ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, що полягають у порушенні ним вимог ПДР України. Позивач вважає відмову відповідача ПрАТ «СК «Універсальна» у виплаті 50% страхового відшкодування неправомірною та такою, що не грунтується на нормі закону, а тому змушена звернутись з даним позовом до суду для захисту своїх порушених прав. Просила позов задоволити.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 08 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Качмар А.М.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що судом не повністю досліджені всі обставини справи.

В обґрунтування відмови у виплаті 50% страхового відшкодування страховик посилається на наявність провини пішохода ОСОБА_3 у настанні ДТП, внаслідок якої останній загинув (згідно постанови про закриття кримінального провадження від 21 вересня 2019 року). Вважає, що приймаючи рішення щодо часткової виплати страхового відшкодування, відповідач помилково керувався ст.36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі по тексту Закон), де зазначено, що у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Однак, вказане положення про ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди, застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки.

Положення вказаної норми права до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність пішохода не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначає, що вище зазначеним законом не передбачена можливість прийняття рішення страховиком про зменшення розміру страхового відшкодування витрат на поховання і врахування дій потерпілого, життю якого завдано шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Судом не взято до уваги те, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання .

Вважає, що судом в оскаржуваному рішенні неправильно встановлено, що відповідно до страхового полісу № АМ8451933 від 20.02.2019 року страховиком - відповідачем встановлено страховий ліміт 300 000,00 гри. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, на момент вчинення ДТП. Це не відповідає дійсності, оскільки страховий ліміт за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, на момент вчинення ДТП становив 200 000,00 грн.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В порядку ст.360 ЦПК України представником ПрАТ «Страхова компанія «Унівесальна» - адвокатом Корніловим Л.О. надано відзив на апеляційну скаргу.

У Відзиві адвокат Корнілов Л.О. зазначає, що ПрАТ «СК «Універсальна» виконала свій обов`ґязок стосовно виплати страхового відшкодування відповідно до вимог Закону, що регулює спірні правовідносини, тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо виплат за надання правничої допомоги, матеріали справи не містять належних доказів, тому у стягненні правничої допомоги слід відмовити.

Відповідно до ч.1,3 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників процесу.

Судом встановлено, що ціна позову в даній справі менша ста ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відтак суд ухвалив проводити розгляд апеляційної скарги у відсутності учасників процесу.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявими в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 26 червня 2019 році у с.Синьковичі Жовківського району автомобіль Audi A4, р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який помер на місці подї.

Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується свідотвом про смерть від 26.06.2019р. серії НОМЕР_2 . (а.с.5).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Audi A4, р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 засторахована у ПАТ «Страхова компанія «Унівесальна».

У постанові про закриття кримінального провадження від 21.09.2019р. зазначено, що в ході досудового слідства встановлено, що в діях водія ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, які полягають у порушенні ним вимог п.12.4 ПДР України.(а.с.14-15).

У листі-відповіді на звернення ОСОБА_1 від 27.02.2020р. №646/13-003 ПрАТ «СК«Універсальна» повідомила про рішення провести виплату страхового відшкодування на поховання у розмірі 50% від загальної суми, обгрунтовуючи посиланням на п.36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Із платіжних доручень від 21.02.2020р. №191457 та від 28.02.2020р. №192063 вбачається, що ПрАТ «СК«Універсальна» проводила виплати коштів на суми 50 076,00 грн. та 14 207,50 грн. ( а.с.12,13).

Згідно із ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положеннями ст.22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, шо полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Пунктом 27.4. ст.27 Закону визначено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Верховний суд України у постанові від 10.01.2019 у цивільній справі №274/4882/17-ц висловив правову позицію, що відповідно до положень ч.2 ст.1188 ЦК України іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) шкода відшкодовується власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, які спільно завдали шкоду, незалежно від їх вини.

Тобто, за змістом цієї норми, обов`язок по відшкодуванню шкоди в такому випадку покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них, якщо не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України).

Оскільки, до сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована, відповідно відшкодування шкоди здійснюється не безпосередньо особою, а страховиком.

За змістом пункту 36.3 ст.36 Закону у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Пішохід не є належним суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, а відтак, посилання відповідача щодо вини пішохода на підставі положень п. 36.3 ст.36 Закону не ґрунтуються на приписах зазначеного Закону.

Відтак, положення пункту 36.3 Закону застосуванню не підлягають, оскільки у ній йдеться про заподіяння шкоди декількома джерелами підвищеної небезпеки та поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність пішохода не була і не може бути застрахована відповідно до вимог цього Закону.

Нормами вказаного Закону не передбачено право страховика приймати рішення щодо зменшення розміру відшкодування шкоди з урахуванням дій потерпілого, життю якого заподіяно шкоди внаслідок ДТП з використання транспортного засобу.

Одночасно, відповідно до ч. 3 ст.1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч.1 ст.1195 ЦК України, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Такий правовий висновок щодо застосування цієї норми викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 274/4882/17-ц.

Оскільки встановлено, що загиблий пішохід ОСОБА_3 , який у розумінні положень Закону є потерпілим, цивільно-правова відповідальність якого не може бути застрахованою у відповідності до положень цього Закону, рішення страховика (відповідача) про зменшення розміру страхового відшкодування наполовину суперечить нормам Закону та таким, що не ґрунтується на положеннях вказаного Закону, тобто невмотивованим.

Враховуючи, що розмір страхового відшкодування та його складові визначено самим відповідачем та не заперечується позивачем, позовні вимоги про стягнення недовиплаченої сими страхового відшкодування підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції неповно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, що призвело до неправильного визначення юридичної природи спірних правовідносин і закону, який їх регулює.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої ст.625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно п.36.5 ст.36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З огляду на те, що позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню, з відповідача також слід стягнути пеню, 3% річних та інфляційні втрати у зв`язку із несвоєчасною виплатою такого відшкодування, які розраховані позивачем на суму 304,83 грн. і такий розрахунок не спростовано відповідачем.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, таке право визначено ч.1 ст. 15 ЦПК.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із 61) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацією сторони або публічним інтересом до справи ( ч.4 ст. 137 ЦПК).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1,2,3 ч.2 ст.141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у позові- на позивача, у разі часткового задоволення-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Представник відповідача адвокат Л.О. Корнілов у відзиві на позовну заяву та відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти стягнення витрат на правничу допомогу, мотивуючи тим, що позов є безпідставним та не надано Договору про правничу допомогу, розрахунку витрат.

Враховуючи те, що за результатами перегляду оскаржуваного рішення в апеляційному порядку, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, що сума стягнення є незначною, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 п.п. 3,4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Згідно з ч.1; п.п.1,2 ч.2ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як колегія суддів прийшла до висновку про задоволення позовних вимог та апеляційної скарги, то понесені витрати на судовий збір, пов`язані з розглядом справи судами першої та апеляційної інстанції слід покласти на відповідача, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст. 268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.п.3,4; 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Качмар Анни Іваніни задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 08 квітня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) страхове відшкодування у сумі 14 207 (чотирнадцять тисяч двісті сім) грн. 50 коп. та штрафні санкції в розмірі 304,83 грн. (Триста чотири грн. 83 копю)- всього 14 512,33 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна () в дохід держави 840,80 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 1261,20 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції всього 2 102,00 грн. (Дві тисячі сто дві грн.. судового збору).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк