Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.,

за участі секретаря судового засідання Чучі С.О.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача адвоката Калашник М.П.

представник відповідача адвоката Кари Р.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання батьківства та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Позивач в позові зазначила, що вона з середини серпня 2009 року була знайома з ОСОБА_2 . Вони зустрічалися, між ними тривалий час були близькі (інтимні) стосунки. Ці стосунки тривали до кінця жовтня 2009 року. Після припинення стосунків вона дізналась про свою вагітність і сповістила про це відповідача, проте він відмовився від дитини та від надання будь-якої допомоги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила дочку, ОСОБА_3 . На підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України дочка була зареєстрована на її прізвище, а ім`я та по-батькові батька дитини до актового запису внесені за вказівкою позивача.

На теперішній час відповідач не визнає свого батьківства відносно дитини та не бере участі в її утриманні.

У березні 2021 року відповідач, за участю дочки, у присутності позивачки, зробив ДНК-тест щодо встановлення свого біологічного батьківства. Зазначений тест був зроблений в акредитованій лабораторії «Endeavor DNA».

Згідно зі звітом вказаної лабораторії, ймовірність того, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , складає 99,99997 %.

На підставі викладеного, позивачка просила суд визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 ; внести зміни до актового запису № 07 від 09 червня 2010 року в Книзі реєстрації народжень, про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши відомості в графі «батько» - з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце народження Василівка Василівського району Запорізької області та відомості в графі «прізвище» - «з ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 »; стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття та стягнути сплачений судовий збір.

Відповідачем надано відзив на позов, відповідно до якого відповідач визнає позовні вимоги частково в частині стягнення з нього аліментів та просить змінити розмір стягнення аліментів з ј частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини, оскільки має на утриманні цивільну дружину та двох малолітніх дітей, крім того надає матеріальну допомогу своїм батькам та за свій кошт здійснив поховання бабусі, в іншій частині позовних вимог не заперечує проти їх задоволення.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечувала проти позовних вимог в частині визнання батьківства відповідача щодо дитини. Позовні вимоги про стягнення аліментів визнала частково та просила стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача, з підстав, викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення позивачки, представників сторін, дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Широківської сільської ради Василівського району Запорізької області 09 червня 2010 року, батьком дитини вказаний ОСОБА_4 , відомості про батька записані за заявою матері згідно з ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 12). На час народження дитини позивачка не перебувала в зареєстрованому шлюбі, що визнано сторонами.

Предметом позову в справі є визнання батьківства відповідача ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 та стягнення аліментів на утримання дитини.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

У статті 134 СК України законодавець закріпив порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства. Так, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до звіту тесту ДНК на батьківство складеного Endeavor DNA від 24 березня 2021 року, ймовірний батько ОСОБА_2 не може бути виключений в якості біологічного батька дитини ОСОБА_3 з результатом ймовірності 99.99997% (а.с.14).

Відповідачем визнано позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною першою статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем доведена необхідність стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню дитину в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Суд критично відноситься до посилань відповідача на необхідність зменшення розміру стягуваних аліментів з урахуванням його матеріального та сімейного стану, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що вимогами СК України визначено, що Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 5 ст. 183 СК України визначено право одного з батьків, з ким проживає дитина, на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі однієї чверті від заробітку (доходу) на одну дитину.

Вказані законодавчі норми визначають мінімальний гарантований розмір аліментів, право на яке має той з батьків, з яким проживає та перебуває на утриманні дитина.

Посилання відповідача на наявність у нього на утриманні дружини та двох малолітніх дітей не впливає на висновки суду щодо необхідності утримання відповідачем своєї дитини шляхом стягнення аліментів у розмірі, визначеному позивачкою.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду належних доказів його перебування у шлюбі з ОСОБА_6 , чи їх спільному проживанні та ведення спільного побуту, як і доказів на спільне проживання та утримання малолітніх дітей.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_7 , відповідач у справі не є його батьком.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним позов задовольнити, визнавши ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 та внести зміни до актового запису про народження дитини, а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи, що позов задоволено, суд, відповідно до положень ст.ст.139, 141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати судові витрати у виді судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., а також на користь держави судові витрати в розмірі 908 грн. 00 коп. за вимогу про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 263-268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання батьківства та стягнення аліментів, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Широке Василівського району Запорізької області.

Внести зміни до актового запису № 07 від 09 червня 2010 року в Книзі реєстрації народжень, про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши відомості в графі «батько» - з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце народження Василівка, Василівського району Запорізької області та відомості в графі «прізвище» - «з ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення почати з 23 вересня 2021 року, тобто з дня подання позову до суду.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на оплату судового збору в розмірі 908 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в дохід держави у розмірі 908,00 грн. (Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача:UА0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106, Призначення платежу: Судовий збір на користь держави).

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 13 січня 2022 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко