РІШЕННЯ

Іменем України

11.01.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі

головуючого-судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря - Оверко Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів), з участю третіх осіб: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської ради, ОСОБА_2 про скасування обтяження у вигляді арешту нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

представник ОСОБА_1 адвокат Блонський М.А. звернувся до суду із позовом до Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів), з участю третіх осіб: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської ради, ОСОБА_2 про скасування обтяження у вигляді арешту нерухомого майна.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 володіє зареєстрованим на праві власності житловим будинком АДРЕСА_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до інформаційної довідки №270312084 від 12.08.2021 р. міститься накладення арешту на нерухоме майно від 19.05.2006 р. державним реєстратором Денисяк Теодозієм Григоровичем Львівського міського управління юстиції. Даний арешт накладений відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.05.2006 р. виданої ДВС у Франківському районі м. Львова державний виконавець Парфенюк О.В. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 25904077 від 06.11.2015 р.

Він звернувся з адвокатським запитом до відповідача з питанням щодо надання інформації щодо накладення заборони (арешту) нерухомого майна по ОСОБА_1 від 19.05.2006 р. постанова державного виконавця ДВС Франківського району м. Львова від 06.05.2006 р. державний виконавець Парфенюк О.В., а також прохання повідомити інформацію для зняття такого арешту та документи, які необхідно для цього надати, було отримано відповідь, що дана інформація відсутня та матеріали виконавчого провадження знищені.

Таким чином вважає, що позивач змушений звернутися до суду для зняття цього обтяжень, оскільки в позасудовому порядку дане питання не може бути вирішено через відсутність інформації щодо накладення арешту та знищення матеріалів виконавчого провадження. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 10.09.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Підготовче провадження у даній справі закрито ухвалою суду від 23.12.2021 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав 10.01.2022 року через канцелярію суду клопотання, в якому просить справу заслухати у відсутності сторони позивача, поданий позов підтримує повністю, а тому суд вважає, що справу слід слухати його відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Представник відповідача у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з`явився, а тому суд вважає, що справу слід слухати його відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Представник третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської ради у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з`явився. По справі подав клопотання 27.10.2021 року, з якого видно, що просить розглядати справу без його участі, при вирішенні спору покладається на розсуд суду, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала 10.01.2022 року через канцелярію суду заяву, в якій просить справу заслухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд вважає, що справу слід слухати її відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

У відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 володіє зареєстрованим на праві власності житловим будинком АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом №47070127 від 06.11.2015 р. з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до інформаційної довідки №270312084 від 12.08.2021 р. вбачається накладення арешту на нерухоме майно від 19.05.2006 р. державним реєстратором Денисяк Теодозієм Григоровичем Львівського міського управління юстиції. Даний арешт накладений відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.05.2006 р. виданої ДВС у Франківському районі м. Львова державний виконавець Парфенюк О.В. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 25904077 від 06.11.2015 р.

Як вбачається із відповіді Франківського ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів)від 20.08.2021 вих. № 28771, що відповідно до п.2 розділу XI Наказу Міністерства юстиції України «Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Надати інформацію стосовно накладення заборони (арешту) нерухомого майна по ОСОБА_1 від 19.05.2006 р. за постановою державного виконавця ДВС Франківського району м. Львова від 06.05.2006 р. неможливо, оскільки у даних АСВП відсутня дана інформація, а матеріали виконавчого провадження знищені.

Згідно з ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення тільки у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав.

Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно із ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави, за якими зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини здійснюється у відкритому виконавчому провадженні.

Згідно частини 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Тож у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Разом з тим, при розгляді таких спорів суди повинні враховувати роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в Постанові Пленуму від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».

Так, згідно п. 2 зазначеної Постанови Пленуму вбачається, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Аналізуючи вищенаведені обставини, в даний час дія арешту на нерухоме майно порушує право позивача, оскільки відповідно до відомостей наданих Франківським ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів) відсутня дана інформація, а матеріали виконавчого провадження знищені у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав).

Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек (частина 1 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з абзацом 2 пункту 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 року за №2102/22414, у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, належно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Нормами ч.ч.1.2 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В свою чергу положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевказаного та враховуючи встановлені обставини, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача на володіння майном, внаслідок чого він буде позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та те, що у відповідача відсутня інформація щодо накладеного арешту та матеріали виконавчого провадження по якому накладено арешт на майно знищене, суд прийшов до висновку, що відповідно до встановлених обставин та закону право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування обтяження у вигляді арешту нерухомого майна будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження: 3226886, що внесено в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 19.05.2006 року 10:32:35, номер запису про обтяження 11924729.

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження: 3226886, що внесено в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 19.05.2006 року 10:32:35, номер запису про обтяження 11924729.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Франківський відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів), місцезнаходження: м.Львів, вул. Конотопська,6, Код .

Третя особа: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської ради, місцезнаходження: м. Львів вул. Городоцька, 299, Код .

Третя особа: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Дата складення повного судового рішення - 14.01.2022 року.

Суддя Мартинишин М.О.