Провадження № 2/522/1558/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Домусчі Л.В.

за участю секретаря судового засідання Семешиної Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 15.09.2021р. надійшов позову ОСОБА_1 , пред`явлений до ОСОБА_2 , згідно якого просила стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від усіх доходів відповідача щомісяця, починаючи із дати подання позову та до закінчення дитиною навчання, або досягнення дитиною 23х років.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона, ОСОБА_1 , перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Шлюб між ними було розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2007 року (справа №2-6094/07) та донька залишилась проживати разом із нею, знаходиться на повному її забезпеченні. Вказувала, що до досягнення дитиною повноліття вона, ОСОБА_1 , отримувала аліменти відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси (справа №2-6095/07).

Вказувала, що на теперішній час їх донька досягла повноліття та є студенткою 1го курсу зі скороченим терміном навчання факультету цивільної та господарської юстиції (контракт) денної форми навчання спеціальності 081 «Право» Національного університету «Одеська юридична академія». Посилалась на те, що вона самостійно матеріально утримує доньку, відповідач добровільно грошової допомоги не надає, посилалась, що має таку можливість. За викладеного, вимушена була звернутись до суду з дійсним позовом.

Справа була розподілена на суддю Приморського районного суду м.Одеси Кузнецову В.В. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2021р..
Ухвалою суду від 04.10.2021 року (с. ОСОБА_4 ) провадження у справі було відкрито.
ОСОБА_2 10.11.2021 року надав суду відзив (а.с.35-70), в якому просив позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково, оскільки згоден сплачувати аліменти на утримання доньки на час її навчання у сумі 2 500 грн. щомісяця. Додатково посилався на те, що посилання позивача з приводу того, що він не приймає участь в матеріальному забезпеченні доньки після її повноліття, є безпідставними та надуманими. Зокрема, він разом із позивачем ділив витрати на подарки доньці; на оплату витрат доньки на ресторан, на поїздку за кордон. Також 28.08.2021 року він надав доньці та позивача 500 дол.США на оплату вартості контракту на навчання, також пропонував, щоб контракт на навчання був укладений на його ім`я, щоб він ніс витрати з його оплати. Отже, от утримання доньки він не ухилявся. Зважаючи також на те, що позивачка у справі є практикуючим адвокатом, донька має власний інтернет-магазин одягу, то вважає доцільним визначити розмір аліментів у сумі 2500 грн. на місяць.
На підставі рішення зборів суддів Приморського районного суду м.Одеси № 2 від 04.11.2021 року, на підставі службової записки помічника судді ОСОБА_4 ОСОБА_5 , згідно розпорядження керівника апарату суду від 22.11.2021 року №618/21, 22.11.2021 року було здійснено повторний авторозподіл справи та остання була розподілена на суддю Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В..
Матеріали справи були передані судді 23.11.2021 року.
Ухвалою суду від 25.11.2021 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 13.12.2021 року.
Ухвалою суду від 25.11.2021 року було розглянуто та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано з Управління Служби безпеки України в Одеській області довідку щодо отримання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який працює на посаді співробітника, нарахованої заробітної плати за останні шість місяців помісячно. Витребувано з Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформацію про наявність актових записів відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 18.02.2019 року, орган що видав 5115) щодо перебування у шлюбі та наявності дітей, а у разі наявності надати суду належним чином завіренні копії відповідних актових записів.
ОСОБА_2 01.12.2021 року надав суду заяву, в якій просив позов ОСОБА_1 задовольнити частково, судове засідання призначене на 13.12.2021р. провести за його відсутністю.
Також 01.12.2021 року ОСОБА_2 надав суду клопотання про витребування доказів, в якому просив:
- витребувати у ОСОБА_1 належним чином засвідчену копію Контракту на навчання ОСОБА_3 студентки 1-го курсу зі скороченим терміном навчання факультету цивільної та господарської юстиції (контракту) денної форми навчання;
- витребувати з Малиновської ДПІ ГУ ДПС в Одеській області відомості про дохід самозайнятої особи позивача по справі адвоката Кузнєцової Л.В.;
- витребувати з територіального сервісного центру 5141 відомості чи зареєстровані, а якщо зареєстровані, то які автотранспортні засоби зареєстровані за: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Позивачка 03.12.2021 року надала суду відповідь на відзив, згідно якої наполягала на задоволенні позову. Посилалась на те, що до повноліття доньки відповідач сплачував аліменти не добровільно, а в примусовому порядку, також протягом 14 років життя доньки взагалі не цікався її життям; після повноліття доньки батько добровільно матеріально допомоги не надавав, лише декілька разів розділив з нею, позивачем, вартість подарунків дитині. Заперечувала той факт, що відповідач надав кошти на оплату вартості контракту навчання доньки, наполягала на тому, що вона оплатила навчання за перший рік за власні кошти. Стверджувала, що відповідач є працездатною людиною, на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має, в іншому шлюбі не перебуває, а тому вважає є спроможним виплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.
У судове засідання 13.12.2021 року з`явилася позивачка, яка просила прийняти відповідь на відзив та задовольнити позов. Щодо клопотання відповідача про витребування доказів зазначила, що Контракт на навчання ОСОБА_3 надасть у наступному судовому засіданні, щодо витребування інших документів заперечувала. Також надала суду довідку з місця роботи та інформацію щодо заробітку за 6 місяців.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява щодо проведення судового засідання за його відсутністю.
Протокольною ухвалою суду згідно ст.223 ЦПК України долучив до матеріалів справи відповідь на відзив, заяву відповідача про часткове визнання позову, довідку з місця роботи позивачки, та відкладено розгляд справи на 17.01.2022 року з метою витребування доказів та у зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів від 25.11.2021 року.
У судовому засіданні 17.01.2022р. була присутня позивачка, яка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. Надала для огляду оригінал контракту від 31.08.2021 року про освіту доньки, а також було оглянуто довідку про доходи відповідача та позивача.
Відповідач у судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. У своїй заяві від 01.12.2021 року просив розглядати справу за його відсутності.
У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Верховний Суд у постанові від 1жовтня 2020року у справі №361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

З урахуванням положень ч.1,ч.3 ст. 223 ЦПК України, належного сповіщення сторін, а також відсутність доказів поважності причин неявки відповідача, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи с наступного.
Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачка, ОСОБА_1 , перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 09.07.2003 року (а.с.5)).
Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2007 року (справа №2-6094/07) (а.с.9) та місце проживання доньки сторін було визначено з позивачем.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2007 року (справа №2-6095/07) (а.с.10) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 доходів відповідача щомісячно, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На час подання позову (15.09.2021 року) донька сторін досягла повноліття та 31.08.2021 року згідно була зарахована на 1й курс зі скороченим терміном навчання факультету цивільної та господарської юстиції (контракт) денної форми навчання спеціальності 081 «Право» Національного університету «Одеська юридична академія».
Згідно довідки навчального закладу від 01.09.2021 року (а.с.8), термін навчання ОСОБА_3 складає з 01.09.2021 року по 30.06.2023 року.
Судом було оглянуто оригінал Індивідуального договору №5 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця бакалавра укладеного 31.08.2021р., який є невід`ємним додатком до договору про навчання від 31.08.2021р. №5р. на навчання доньки сторін та його копія була долучена до матеріалів справи.
Із Індивідуального договору суд вбачає, що вартість навчання становить загалом 62 100 грн..(п.1.), вартість платної освітньої послуги за роками становить за кожен рік 31 050 грн., в підтвердження чого надано квитанц3ію до прибуткового касового ордеру №3615 від 05.08.2021р. на суму 31050 грн.(а.с.99).
Згідно обставин та пояснень позивача, після повноліття доньки вона повністю матеріально утримує доньку, відповідач допомоги не надає. Вказане не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами. При цьому, придбання подарунків на дні народження доньки свідчать не про участь батька в повсякденному утриманні доньки.
Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст.27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:

- походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

- продовження ними навчання;

- потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі;

- наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд вбачає, що батьки дитини є працездатними та офіційно працевлаштованими, отримують постійний дохід.

Зокрема, відповідач працює в Управлінні СБУ в Одеській області та за період із червня по листопад 2021 року заробіток відповідача склав 209 109, 24 грн., середня заробітна плата склала 34 851, 54 грн., не перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі, інших дітей не має; позивачка працює на посаді юрисконсульта в ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Елемент» та її заробіток за період із червня по листопад 2021 року склав 46 261, 47 грн. (а.с.100, 108-109).

При цьому, судом не встановлено наявності у відповідача на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, а також факту перебування відповідача в іншому зареєстрованому шлюбі.

Отже, за розглядом справи суд виходить із необхідності у матеріальній допомозі повнолітньої дитини, в тому числі і оплати на навчання, на транспорт, потреби у належному харчуванні та інше, та за викладеного, суд вважає за можливе стягувати із відповідача на користь позивача аліменти, у розмірі заявленому позивача, а саме - 1/4 частки від усіх доходів відповідача щомісяця.
При цьому, суд також виходив із рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини, а також можливості батька дитини утримувати повнолітню доньку на час її навчання.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивачка у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 908,00 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.182, 184, 185, 193, 198, 199-201 СК України, ст.ст.1, 2, 5, 10-13, 43, 44, 49, 76-80, 81, 89, 141, 247, 258, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від усіх доходів відповідача щомісяця, починаючи із дати подання позову (15.09.2021 року) та до закінчення дитиною навчання (30.06.2023 року).
Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 21.01.2022 року.

Суддя: Домусчі Л.В.