Провадження № 22-ц/801/133/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Кузьменка Б. І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Покоєвич Артем Олексійович, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Сичука М. М. в залі суду в місті Вінниці,

у справі № 127/21399/19 за позовом ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про виділ частки з складу майна, що є у праві спільної часткової власності,

встановив:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися в міський суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про виділ частки з складу майна, що є у праві спільної часткової власності.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про виділ частки з складу майна, що є у праві спільної часткової власності залишено без розгляду, з підстав передбачених п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

27.07.2021 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Покоєвич А. О. звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2021 року в задоволенні клопотання адвоката Покоєвича А. О. в інтересах відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цій справі відмовлено.

08 грудня 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Покоєвич А. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2021 року та постановити нову про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 гривень згідно з Договором про надання правової допомоги від 23.09.2020.

На думку скаржника ухвала суду першої інстанції є необ`єктивною, необґрунтованою та постановленою з грубим порушенням норм матеріального та процесуального законодавства і підлягаю скасуванню.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що у зв`язку з порушенням законних прав ОСОБА_1 , остання була змушена звернутись за правовою допомогою до адвоката Покоєвича А. О., у зв`язку з чим укладено Договір про надання правової допомоги від 23.09.2020. Так, суду першої інстанції було надано копію Договору про надання правової допомоги від 23.09.2020, детальний розрахунок витрат на правову допомогу із зазначенням переліку наданих послуг, витраченого часу та вартості кожної з наданих послуг. Тому вважає, що в цьому випадку має місце порушення однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства відшкодування судових витрат. Отже судом безпідставно відмовлено у відшкодуванні ОСОБА_1 понесених нею витрат на правову допомогу, всупереч чинному законодавству України, оскільки в матеріалах справи наявні достатні та повні докази щодо понесення відповідачем витрат на правову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 адвокат Чуприна О. М. заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та безпідставною, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. До відзиву додала заяву від 02.01.2022 про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1 000,00 грн та на користь ОСОБА_2 1 000,00 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, отриману ними під час розгляду справи в Вінницькому апеляційному суді.

Апеляційний суд не бере до уваги вказану заяву, оскільки вона не підписана представником позивачів адвокатом Чуприною О. М.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 адвокат Чуприна О. М. проти вимог апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без змін ухвалу суду першої інстанції як законну і обґрунтовану.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції керувався положеннями частини п`ятої статті 142 ЦПК України, та встановив при цьому, що клопотання представника відповідача адвоката Покоєвича А. О. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу жодних доводів щодо необґрунтованості тих чи інших дій позивачів, а відтак і посилання на докази, які б підтверджували таку необґрунтованість, не містить. Отже міський суд дійшов висновку, що заява взагалі не містить доводів і доказів необґрунтованості будь-яких дій позивачів всупереч вимогам частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як суд правильно встановив обставини справи і вирішив питання згідно з вимогами процесуального закону.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 33 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України закріплено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (частина шоста статті 142 ЦПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. Цивільний процесуальний Кодекс передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

При цьому звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, доступ до правосуддя гарантується незалежно від обґрунтованості позову.

За змістом статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, проаналізувавши процесуальні дії позивачів у цій справі, зробив правильний висновок, що клопотання адвоката Покоєвича А. О. в інтересах відповідача ОСОБА_1 не містить посилання на обставини щодо будь-яких необґрунтованих дій позивачів, докази на їх підтвердження, як і обґрунтування щодо причинного зв`язку між необґрунтованими діями позивачів та понесеними відповідачем витратами.

Колегія суддів виходить із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України та зазначає, що необґрунтовані дії позивачів, як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивачів, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

При цьому встановлено, що заява про ухвалення додаткового рішення, взагалі не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивачів, у ній по суті наводяться обґрунтування понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на правову допомогу згідно з Договором від 23.09.2020 у розмірі 9 000 гривень.

Звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивачів, оскільки зазначене є їхнім диспозитивним правом. Для задоволення заявлених вимог відповідач повинен довести, а суд - встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

З урахуванням наведеного, стороною відповідача не наведено обставин та не надано на їх підтвердження доказів, які б дали змогу зробити висновок про необґрунтованість дій позивачів у справі, що зумовили понесення відповідачем заявлених до стягнення витрат, і вказане виключає можливість для задоволення заяви про їх компенсацію із застосуванням частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, керуючись статтями 374, 375, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Покоєвич Артем Олексійович, залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 січня 2022 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник