Провадження № 2/234/586/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Михальченко А.О.

секретар судового засідання Овчарова Ю.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську

цивільну справу № 234/13141/21 за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про стягнення моральної шкоди, завданої злочином

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Литвиненка В.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що вироком Краматорського міського суду Донецької області від 05.07.2021 року, який набрав законної сили 05.08.2021 року, обвинуваченого ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначене покарання за даною статтею у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 роки з покладенням відповідних обов`язків.

Вироком суду встановлено, що 11.09.2019 близько 19 години 30 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-111840-110-30 реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїжджій частині вул. Леоніда Бикова з боку вул. Бєляєва в напрямку бул. Краматорський у м. Краматорськ Донецької області, у районі магазину «ІЛАН», що розташований за адресою: м.Краматорськ, вул. Л. Бикова, буд. 17, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події, пішохід ОСОБА_3 , 1952 року народження, отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 о 20:34 годин померла у Краматорській міській лікарні.

Померла ОСОБА_3 є її матір`ю, а тому по даному кримінальному провадженню вона була залучена у якості потерпілої, оскільки злочином їй була завдана майнова та моральна шкода.

Так, неправомірними суспільно-небезпечними діями засудженого ОСОБА_2 , їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілої: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні про передчасну загибель матері, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість.

Крім того, ще на досудовому слідстві ОСОБА_2 намагався уникнути відповідальності за скоєний злочин, давав неправдиві свідчення, намагався звинуватити її матір у том, що вона нібито була у стані сильного алкогольного сп`яніння. Однак, під тиском висновків медичної експертизи та показань свідків, яких вона вимушена була розшукувати самостійно, він надав правдиві показання та визнав свою вину.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на розшук свідків ДТП, участь у слідчих діях та судових засіданнях тощо), обумовили необхідність залучання значних душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Крім того зазначила, що після смерті матері вона залишилась сама з двома малолітніми дітьми та сестрою, яка має інвалідність.

У зв`язку із душевними стражданнями, заподіяними вчиненням ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків та інших негативних явищах.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», що підтверджується полісом АО/3561634 від 17.08.2019. Відповідно до п.4 Поліса страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 200 000 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене просила суд стягнути зі ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн., а зі страхової компанії страхове відшкодування у сумі 200 000,00 грн.

04.10.2021 по справі відкрите загальне позовне провадження та відповідачам визначений строк для подання відзивів на позов.

03.12.2021 ПАТ «СК «Євроінс Україна» подало до суду відзив на позов у якому зазначено, що страхова компанія позовні вимоги не визнає з тих підстав, що вони є передчасними, так як ОСОБА_1 не зверталася з заявою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії.

ОСОБА_2 своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов не подав.

08.12.2021 підготовче провадження по справі закрите, справа призначена до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

Повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився. Будь-яких заяв не надав.

Представник ПрАТ «СК «Євроінс Україна» до суду не з`явився. Про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням.

Приписами ч.1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та відповідача ОСОБА_2 , так як про дату, час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши учасників судового розгляду, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 05.07.2021 року, який набрав законної сили 05.08.2021 року, обвинуваченого ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначене покарання за даною статтею у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 роки з покладенням відповідних обов`язків.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному проваджені, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, відповідно до встановлених судом при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 обставин, 11.09.2019 близько 19 години 30 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-111840-110-30 реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїжджій частині вул. Леоніда Бикова з боку вул. Бєляєва в напрямку бул. Краматорський у м. Краматорськ Донецької області, у районі магазину «ІЛАН», що розташований за адресою: м.Краматорськ, вул. Л. Бикова, буд. 17, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події, пішохід ОСОБА_3 , 1952 року народження, отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 о 20:34 годин померла у Краматорській міській лікарні.

Смерть ОСОБА_3 11.09.2019 зареєстрована Краматорським міським ВРАЦС ГУ ТУЮ у Донецькій області, про що 16.09.2019 року складено відповідний актовий запис №2793 та 14.07.2021 видане повторне свідоцтво про смерті НОМЕР_2 .

В рамках кримінального провадження потерпілою від дій ОСОБА_2 визнана - ОСОБА_1 .

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. (ч.1 ст.1177 ЦК України).

Приписами ч. 1-4 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. (ч.1 ст.1167 ЦК України)

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Позивач по справі - ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 14.07.2021, а відтак, відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що неправомірними суспільно-небезпечними діями засудженого ОСОБА_2 , їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями у зв`язку зі смертю матері, які позначили негативні зміни у житті потерпілої: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні про передчасну загибель матері, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість.

Оцінивши доводи позивача про завдання моральної шкоди та враховуючи усі докази по справі суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку зі смертю матері.

При цьому судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника наземного транспортного засобу НОМЕР_4 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» зі страховим лімітом у сумі 200 000 грн за шкоду заподіяну життю і здоров`ю та 100 000 грн за шкоду заподіяну майну. (Поліс АО/3561634 від 16.08.2019)

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до положень статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 26 Закону України «Про страхування» та пункту 6 частини першої статті 991 ЦК України страховик має право відмовити у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування за наявності підстав, встановлених законом.

Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV. Їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Згідно із пунктом 1 статті 35.1. Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, провадження № 13-24кс19 зазначила таке. У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

У даній справі судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду 27.09.2021, тобто здійснила волевиявлення, спрямоване на одержання компенсації від страхової компанії за шкоду заподіяну життю, до закінчення трьох років, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про те, що ОСОБА_1 передчасно звернулася до суду та не має права на відшкодування, так як не зверталася до страхової компанії з відповідною заявою.

Вирішуючи питання про розмір завданої моральної шкоди суд виходить із того, що на цей час не існує якогось сталого алгоритму визначення розміру моральної шкоди, але виходячи з характеру правопорушення і реальних душевних страждань ОСОБА_1 , тривалість переживань, оцінивши усі чинники завданої моральної шкоди, виходячи із морально-правових імперативів справедливості, розумності й добросовісності суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 100 000 грн. 00 коп. у якості відшкодування моральної шкоди.

Крім того, відповідно до п. 27.3 Закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим), при цьому загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно з п. 5 ст. 38 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі про Державний бюджет на відповідний рік.

Мінімальна заробітна плата 2019 року в Україні встановлювалась ЗУ «Про державний бюджет на 2019 рік». Станом на 11.09.2019 (день настання страхового випадку) мінімальна зарплата становила 4 173,00 грн.

З урахуванням цих положень суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та стягнення зі ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на її користь 50 076 грн. 00 коп. (4 173*12) у відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч.6 ст.141 ЦПК України)

Майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від наступного. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою. Дана правова позиція повністю узгоджується з постановою Верховного Суду у справі №761/11472/15-ц від 28 листопада 2018 року.

Тобто, вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає сплаті як за вимогу майнового характеру у сумі 3 000,00 грн. (1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Оскільки, відповідно до п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір підлягає стягнення на користь Держави з ОСОБА_2 у сумі 1 000 грн. 00 коп. та у сумі 500 грн. 70 коп. з ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що є пропорційним задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 13, 141, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ; АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. 00 коп. (сто тисяч грн. 00 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.102) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ; АДРЕСА_2 ) страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 076 грн. 00 коп. (п`ятдесят тисяч сімдесят шість грн. 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) на користь Держави судовий збір у сумі 1 000 грн. 00 коп. (одна тисяча грн. 00 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.102) на користь Держави судовий збір у сумі 500 грн. 70 коп. (п`ятсот грн. 70 коп.).

Апеляційна скарга на рішення може бути подана учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду.

Повний текст рішення складений суддею 18.01.2022 року.

Суддя Краматорського міського суду А. О. Михальченко