Єдиний унікальний номер 243/7865/21
Номер провадження 22-ц/804/228/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши в приміщенні Донецького апеляційного суду у м. Бахмут Донецької області в письмовому провадженні цивільну справу № 243/7865/21 за позовом Акціонерного то-вариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2021 року (суддя першої інстанції Фалін І.Ю.), -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») звернуло-ся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 25 жовтня 2019 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-заяви вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява разом з Умова-ми, правилами та Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кре-дит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконувала зобов`язання по договору, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка станом на 10 липня 2021 року становить 22 410 грн. 60 коп. та складається з 15 581 грн. 22 коп. - заборгованість за кредитом, 6 829 грн. 22 коп. - заборгованість за відсотками.

Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 жовтня 2021 року у вказаному розмірі та судові витрати.

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2021 року позовні вимоги АТ «А-Банк» задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним догово-ром № б/н від 25 жовтня 2019 року у розмірі 14 600 грн. 00 коп. станом на 10 липня 2021 ро-ку, яка складається з заборгованості за тілом кредиту, та частку сплаченого позивачем судо-вого збору у розмірі 1 478 грн. 85 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням у відмовленій частині позовних вимог, позивач АТ «А-Банк» в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права та непра-вильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2021 року в оскаржуваній частині та задовольнити позовні вимоги АТ «А-Банк» у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь АТ «А-Банк» судові витрати за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з розрахунку заборгованості вбачається, що борж-ник користувалася кредитом, що свідчить про те, що вона ознайомилася з Умовами і Прави-лами надання банківських послуг в А-Банку і погодилася з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.

Звертає увагу, що у даній справі потрібно використовувати не постанову Верховного Су-ду від 03.07.2019 року, а іншу практику, а саме постанову Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19), оскільки у матеріалах справи наявний підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, стро-ки, процентна ставка та багато іншого. Паспорт продукту підписано боржником.

Зазначає, що сумніви суду щодо розрахунку заборгованості є необґрунтованими. На підт-вердження укладання договору банк надавав банківську виписку.

Паспорт кредиту оформлено у відповідності до Закону України «Про споживче кредиту-вання».

Відповідач ОСОБА_1 процесуальним правом на подання письмового відзиву не скористалася.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не пере-шкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наяв-ними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апе-ляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задово-ленню.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає спра-ву за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернен-ням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на під-ставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором б/н від 25 жовтня 2019 року, яка включає: заборгова-ність за тілом кредиту в розмірі 981 грн. 22 коп. (15 581,22 - 14 600) та заборгованість за про-центами за користування кредитними коштами в розмірі 6 829 грн. 22 коп. апеляційний суд переглядає рішення суду саме в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на заса-дах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 6). Вказана Анкета-заява містить лише персональні дані позичальника та кон-тактну інформацію.

Відповідно до анкети-заяви від 25 жовтня 2019 року відповідачу ОСОБА_1 відкрито банківський рахунок в АТ «Акцент-Банк». Вона користувалася банківським рахунком, засто-совуючи платіжний засіб - банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , строк дії якої встановлено до грудня 2024 року, та яка була видана ОСОБА_1 22 квітня 2020 року (а.с. 34-37, 38).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25 жовтня 2019 року станом на 10 липня 2021 року у ОСОБА_1 мається заборгованість у розмірі 22 410 грн. 60 коп., яка складається з 15 581 грн. 22 коп. заборгованість за тілом кредитом та 6 829 грн. 22 коп. заборгованість по відсоткам (а.с. 5).

Відповідач за період з 25 жовтня 2019 року по 23 вересня 2021 року здійснювала витрати з рахунку на придбання товарів і послуг, а також знімала готівку, незважаючи на відсутність на ньому власних грошових коштів, у сукупному розмірі 35 101 грн. 13 коп., що підтверджується випискою з банківського рахунку (а.с. 34-37).

Крім того, з розрахунку заборгованості за договором від 25 жовтня 2019 року між сторо-нами вбачається, що за користування вказаними коштами позивач нараховував відсотки, за-стосовуючи процентну ставку: базова процентна ставка - 3,7% в місяць (44,4% річних), тип процентної ставки - фіксований. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту за-стосовується процентна ставка в розмірі 7,4% у місяць (88,8 %) - збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 981,22 грн., заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 6 829,22 грн., суд першої інстанції виходив з недоведеності цих позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції в цій частині є правильним та таким, що відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого вста-новлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укла-дений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чи-ном і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений дого-вором або законом.

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кре-дит та сплатити проценти.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Судом встановлено, що в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», копія якого долучена позивачем до позовної заяви зазначено, що він підписаний простим еле-ктронним підписом шляхом підтвердження 25 жовтня 2019 року з номера телефону НОМЕР_2 ОТП 05 (а.с.6 зворот-7).

Оскільки матеріали справи не містять підтвердження, що ОСОБА_1 була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та підписала саме його, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» не був підписаний відповідачем, та не є частиною кредитного договору.

Також судом правильно не взято до уваги умови кредитного договору, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, долучених до матеріалів справи, оскільки позивачем залишилось не доведеним, що Умови та Правила надання банком кредиту є складовою кредитного договору, а саме те, що вони укладені в один день, тобто в день підписання позичальником заяви позичальника, і позичальник розумів, що саме ці Умови він мав на увазі, підписуючи заяву.

Наявність на сайті банку на час розгляду справи електронного документа «Умови та Пра-вила надання банківських послуг» не спростовує висновків суду, оскільки не підтверджує конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг.

Тому суд першої інстанції правильно послався на правову позицію Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року, відповідно до якої за таких обставин та без нада-них підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Ви-тяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не під-тверджують вказаних обставин.

Саме лише посилання позивача на наявність в нього права отримувати проценти за користування кредитними коштами за відсутності обґрунтованого розрахунку розміру його майнових вимог не може бути самостійною підставою для задоволення позовних вимог в цій частині з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом сво-го особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. А отже, встановлення судом обставин, що призвели до необґрун-тованості розрахунку сум, що стягуються, які мають системний характер, позбавляє суд мож-ливості самостійно внести корегування в такий розрахунок та захистити право позивача на отримання процентів за користування кредитними коштами, яке було порушене відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту-вання, в якому було погоджені всі умови кредитування, у тому числі нарахування відсотків, колегією суддів не приймаються, оскільки в Паспорті споживчого кредиту, наданому позива-чем, зазначено три види кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD» та «Зелена» з різними відсотковими ставками, в той час як АТ «А-Банк» не надало суду доказів типу вида-ної ОСОБА_1 кредитної картки.

Наданий позивачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, який не містить підпису відповідача також не є доказом того, якого типу картку отримала ОСОБА_1 у користування.

До того ж, у паспорті споживчого кредиту зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2020 року та умови договору про споживчий кредит можуть відріз-нятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокре-ма, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Відповідно довідки позивача по кредитному договору б/н від 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 за період з 25 жовтня 2019 року по 23 вересня 2021 року встановлений кредитним ліміт у розмірі 14 600 грн. (а.с. 40).

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 6 829 грн. 22 коп., оскільки нарахування такої заборгованості не підтверджено належними доказами.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необ-хідність стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним дого-вором № б/н від 25.10.2021 року станом на 10.07.2021 заборгованість у розмірі 14 600 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстан-ції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Посилання АТ «А-Банк» на обґрунтованість позову та неналежну оцінку судом дослідже-них доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, посилання скаржника на практику Верховного Суду у справі № 524/5556/19 у постанові від 12 січня 2021 року висновків суду не спростовує, оскільки обставини у вказаній справі не є тотожними з обставинами встановленими судом під час розгляду даної справи.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував норм чинного законодавства при вирішенні спору, є помилковими.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без за-доволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні пра-вовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

При цьому суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оці-нки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (за-ява №65518/01 від 06 вересня 2005 року, пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00 від 18 липня 2006 року, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04 від 10 лютого 2010 року, пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рі-шення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно ро-зміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення суду без змін, витрати по сплаті судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 19 січня 2022 року.

Суддя-доповідач: Ю.М. Мальований

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська