Провадження № 2/522/9944/22
УХВАЛА

19 січня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В., вирішуючи питання про відкриття провадження за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування арешту майна.

Відповідно до позовної заяви позивач просить суд, скасувати розшук автомобіля CHERY AMULET А15, н/з НОМЕР_1 , 2008 р.виг., кузов № НОМЕР_2 , VIN - НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 , синього кольору, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 від 18 серпня 2010 р., оголошений Другим Приморським ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вих. № 7671 від 28 лютого 2012 р.), в рамках виконавчого провадження № 2685533 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , виконавчий лист 2-109 від 16 січня 1996 р.; скасувати арешт автомобіля CHERY AMULET А15, н/з НОМЕР_1 , 2008 р.виг., кузов № НОМЕР_2 , VIN - НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 , синього кольору, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 від 18 серпня 2010 р., накладений Другим Приморським ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вих. № 7672 від 28 лютого 2012 р.), в рамках виконавчого провадження № 2685533 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , виконавчий лист 2-109 від 16 січня 1996 р.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

З долучених до позову матеріалів судом встановлено, що на виконанні у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження, в рамках виконання якого оголошено розшук автомобіля CHERY AMULET А15, н/з НОМЕР_1 , 2008 р.виг., кузов № НОМЕР_2 , VIN - НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 , синього кольору, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 від 18 серпня 2010 р. та накладено арешт вказаний автомобіль.

Згідно витягу з реєстру виконавчих проваджень ВП№2685533 з виконання виконавчого листа від 16.01.1996 року №2-109 завершено.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

В пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року.

З аналізу вищенаведених норм суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадженні у даній справі, оскільки позивач є боржником у виконавчому провадженні, а спір не пов`язаний з належністю майна, на яке накладено арешт. Крім того, арешт на майно позивача накладено з метою забезпечення виконання рішення суду, тому він не може виступати позивачем у даній справі, і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02 червня 2020 року у справі № 201/10187/18, провадження № 61-6651св19.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, враховуючи, що позивач є стороною виконавчого провадження, яке перебувало на виконанні у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), суд приходить до висновку, що позивач має право на захист своїх порушених інтересів в порядку статей 447-448 ЦПК України, звернувшись до суду з відповідною скаргою.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку позовного провадження, то у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 2, 19, 186, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про скасування арешту майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.В. Науменко