Справа № 419/2543/21
Провадження № 2/419/89/2022
18 січня 2022 р. Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Іванової О. М.,
при секретарі Московченко О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою,-
Представник позивача Ракицька І. М. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 є співвласником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 43,5 кв. м., житловою площею - 28,3 кв. м., складається з двох житлових кімнат площею - 8,4 кв.м. та 19,9 кв.м., кухні - 7,3 кв. м., ванної кімнати - 5,0 кв. м. та коридору - 2,9 кв.м. Іншими співвласниками квартири є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
На теперішній час відповідачі у вищевказаній квартирі не мешкають, закрили квартиру та обмежили доступ до неї позивачу, у зв`язку з чим позивач не може вільно користуватися квартирою та вимушений звернутися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою.
Ухвалою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 11.11.2021 р. позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Представник позивача вказані в ухвалі недоліки усунула та змінила свої позовні вимоги, просила суд встановити порядок користування квартирою.
Ухвалою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 03.12.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідачам визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 22.12.2021 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили суд задовольнити позовні вимоги.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відзиву на позов не надали, у судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце судового засідання, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Новоайдарського районного суду Луганської області офіційного веб-порталу Судової влади України (а.с. 50-51), заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 43,5 кв. м., житловою площею - 28,3 кв. м., складається з двох житлових кімнат площею - 8,4 кв.м. та 19,9 кв.м., кухні - 7,3 кв. м., ванної кімнати (суміщена з туалетом) - 5,0 кв. м. та коридору - 2,9 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло (а.с.6) та копією технічного паспорту (а.с.7).
З позовної заяви вбачається, що між позивачем та відповідачами відсутня згода у питанні користування належною їм на праві спільної сумісної власності квартирою, у зв`язку з чим виникають конфлікти щодо користування квартирою та оплатою за комунальні послуги.
Позивач сплачує за комунальні послуги, що підтверджується копіями особових рахунків по оплаті житлово-комунальних послуг (а.с.9-13).
Позов мотивований бажанням позивача упорядкувати питання з утримання квартири, відкриття окремого особового рахунку на частину квартири, що неможливо без визначення порядку користування квартирою.
Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно з ч. 1 ст.368, ч. 1-2 ст.369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.95 року № 20 «Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.95 року № 20» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.
Відповідачі у судове засідання не з`вилися, заперечень щодо встановлення порядку користування квартирою не надали.
Суд вважає, що такий порядок користування квартирою, який просить встановити представник позивача, жодним чином не впливає на розмір часток сторін у праві спільної власності на квартиру і не обмежує їх право власності, не порушить житлових умов співвласників житла, оскільки кожній із сторін в користування виділяється ізольована житлова кімната, а тому приходить до висновку про задоволення позову.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідачів на користь позивача слід стягнути 908,00 грн, які останній сплатив за подачу до суду позову (а.с.20,33) та просив покласти на відповідачів.
На підставі ст. 317, 319, 321, 355-356, 368, 383 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.95 року № 20 «Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.95 року № 20», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», керуючись ст.ст. 141, 211, 223, 247, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.
Встановити порядок користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. № НОМЕР_1 , ізольовану кімнату площею 8,4 кв.м., а в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виділити ізольовану кімнату площею 19,9 кв. м.
У загальному користуванні залишити кухню, коридор, ванну кімнату (суміщена з туалетом).
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. № НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви до суду у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий: О. М. Іванова