Провадження № 6/461/10/22
12.01.2022 року м.Львів
Галицький районний суд м.Львова у складі:
головуючого судді Зубачик Н.Б.,
секретаря судових засідань Гель І.В.,
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, однак у заяві просив суд проводити розгляд справи без участі заявника.
Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Виклик сторін до суду був здійснений шляхом скерування судових повісток на поштову адресу сторін, а також через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Галицького районного суду м. Львова).
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.
Вивчивши матеріали поданої заяви та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 22.01.2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з Воробець ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму боргу за кредитним договором від 19 червня 2014 року N500947969 у розмірі 75900,84 грн. та судовий збір в розмірі 1218 грн. /а.с.51-52/.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 24.05.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Галицького районного суду м.Львова від 22 січня 2016 року залишено без змін /а.с.98-100/.

21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та TOB «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило TOB «Кредитні ініціативи», та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500947969 /а.с.144/.

26.12.2018 року між TOB «Кредитні ініціативи» та TOB «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 2019 - 1КІ/Веста, відповідно до якого TOB «Кредитні ініціативи» відступило TOB «Фінансова компанія «ВЕСТА», та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500947969 /а.с.129-139/.

16.01.2019 року між TOB «Фінансова компанія «ВЕСТА» та TOB «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1, до якого TOB «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило TOB «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500947969 /а.с.116-125/.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 11.10.2021 заяву генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В.- задоволено, замінено вибулого стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі №461/11364/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500947969 /а.с.178-181/.

Згідно акту про втрату виконавчих документів в результаті перевірки матеріалів кредитної справи № 500947969 щодо ОСОБА_1 від 09.12.2021 року, складеного діловодом та головними юрисконсультами ТОВ «Вердикт Капітал», встановлено факт втрати/відсутності оригіналів виконавчих листів № 461/11364/15-ц виданих на підставі рішення Галицького районного суду м.Львова від 22.01.2016 року /а.с.190/.

Заявником також надано до суду результат пошуку виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчих проваджень від 09.12.2021 року стосовно боржника ОСОБА_1 /а.с.195-196/.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, з аналізу зазначеної норми, єдиною підставою для видачі дубліката виконавчого листа є втрата оригіналу виконавчого листа.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 1 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надаючи правову оцінку аргументам і доводами заявника, суд враховує правові позиції Європейського Суду з прав людини, що викладені ним у пункті 570 рішення від 20.09.2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» (заява № 14902/04) та у пункті 51 рішення від 22.10.1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» (заяви № 22083/93, 22095/93), котрі дають підстави зробити висновки, що сплив строків пред`явлення виконавчого листа до виконання є законним правом боржника уникнути притягнення до цивільно-правової відповідальності після закінчення певного періоду після видачі судом виконавчого документа. Також ці строки забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав боржників. Тому вирішуючи питання поважності причин пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суд фактично вирішує питання не тільки про право стягувача, а й про права боржника, у підсумку обом гарантуючи право на справедливий суд. У зв`язку з цим, оцінюючи наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу його дублікату, суд має враховувати не лише майнові інтереси стягувача, а й захищати права та інтереси боржника, який у даному випадку правомірно протягом кількох років може розраховувати на відсутність загрози примусового виконання рішення суду.

При цьому, згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження» стягувач зобов`язаний сумлінно користуватися усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Слід зазначити, що законодавець обмежив строки пред`явлення виконавчого документу до виконання з метою захисту прав та інтересів боржників у виконавчому провадженні та недопущення зловживання своїми правами стягувачами, у зв`язку з чим для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання необхідна наявність причини, яка судом буде визнана поважною.

З наданих ТОВ «Вердикт Капітал» результатів пошуку виконавчих проваджень в Автоматизованій системі виконавчих проваджень від 09.12.2021 стосовно боржника ОСОБА_1 вбачається, що виконавчі провадження відносно останньої були відкриті, однак відсутні відомості по яких саме справах та на виконання рішень яких судів, а тому є наявні підстави вважати, що рішення суду по даній цивільній справі могло бути виконане.

Окрім того, наданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» акт як доказ факту втрати виконавчого листа є сумнівним та непереконливим, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (стягувача), який може вносити будь-які зручні для себе відомості.

Також, слід зазначити, що ліквідація банку, купівлі-продаж прав вимоги за кредитами та заміна стягувача правонаступником не є обставинами, що виправдовують пропуск строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа і не створюють підстав для поновлення новому стягувачу цього строку, оскільки його перебіг чи переривання не залежить від подібних фактів, правочинів чи судових рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання у цивільній справі №461/11364/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.1, 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 247, 258, 260, 351-355, 433 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В. про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання у цивільній справі №461/11364/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.