Справа № 303/2816/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 січня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готри Т.Ю., Собослоя Г.Г.

за участі секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мельник Павло Петрович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ухваленого 31 липня 2019 року, ухвалене головуючим суддею Монич В.О., в справі за позовом ОСОБА_2 до Івановецької сільської ради Мукачівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Івановецької сільської ради Мукачівського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов вмотивовано тим, що після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на все майно яке йому належало. Звернувшись до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, йому було усно відмовлено у зв`язку з пропущенням строку для подання заяви про прийняття спадщини. У встановлений законодавством строк він не звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, так як в період з 18.11.2018 по 16.04.2019 він перебував за межами України, що підтверджується відмітками у закордонному паспорті.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2019 позов задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Додатковий строк рахувати з дня винесення рішення протягом трьох місяців.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мельник П.П., як особа, яка не була залучена до участі в справі, подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволення позову.

Вказує, що вона, як спадкоємець не була залучена до участі в справі та є особою, яка прийняла спадщину оскільки на момент смерті свого батька ОСОБА_4 та батька позивача ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в будинку АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач невірно визначив суб`єктивний склад учасників справи, вказавши відповідачем орган місцевого самоврядування при наявності спадкоємців, які прийняли спадщину та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Вважає, що вказане є підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того зазначає, що перебування позивача за кордоном не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за померлим батьком. Таку заяву позивач міг подати через консульську установу України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Позивач ОСОБА_2 є сином померлого, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3 (а.с. 5,6).

Тобто, позивач відноситься до кола спадкоємців першої черги, однак у встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з причини перебування в період з 18.11.2018 по 16.04.2019 за межами України, а тому такі визнав поважними та надав додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Однак з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, а також Верховного Суду у постановах: від 10 жовтня 2018 року у справі № 398/3802/15-ц, від 19 березня 2020 року у справі № 572/887/18, від 07 лютого 2020 року у справі № 754/11447/18.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому, саме позивач визначає до кого пред`явити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.

Пред`являючи даний позов, ОСОБА_2 в якості відповідача зазначив Івановецьку сільську раду Мукачівського району. Інших якихось осіб, в порядку ст. 51 ЦПК України до справи у якості співвідповідачів не залучалося.

Як роз`яснено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як слідує з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №89643122 від 15.06.2017 домоволодіння АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 57, 62).

Апелянт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , є донькою ОСОБА_4 (а.с. 61).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (60).

З довідки Іваницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області №5768/02-21 від 11.08.2017 слідує, що в будинку АДРЕСА_2 були зареєстровані ОСОБА_4 , 1955 року народження та ОСОБА_3 , 1969 року народження (а.с. 55).

Відповідно до довідки Іваницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області №408/02-27 від 09.06.2017, в будинку АДРЕСА_2 на день смерті ОСОБА_4 були зареєстровані дружина померлого ОСОБА_6 , донька померлого ОСОБА_1 та брат померлого ОСОБА_3 .

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 , як спадкоємець за померлим ОСОБА_4 , була зареєстрована та проживала в спірному будинку, а тому прийняла спадщину за останнім.

А тому, саме ОСОБА_1 , як спадкоємець, що прийняла спадщину, а не Івановецька сільська рада Мукачівського району, є належним відповідачем у справі.

Отже даний позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в його задоволенні незалежно від його доведеності та обґрунтованості.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мельник Павло Петрович, задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ухваленого 31 липня 2019 року скасувати та постановити у даній справі постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , мешканця АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , мешканки АДРЕСА_2 , судові витрати у розмірі 1152,60 гривень, судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 січня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: