Справа №443/1343/21
Провадження №2/443/175/22
РІШЕННЯ

іменем України

11 січня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Тейсарів в особі Жидачівської міської ради про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громади села Тейсарів в особі Жидачівської міської ради, у якій просить:

визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 право на земельну ділянку на території Вільховецької сільської ради, площею 2,34 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №14613 від 14.03.2000, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.03.2000, та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) за №1104.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тейсарів померла тітка позивача ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вільховецької сільської ради, площею 2,34 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №8752 від 31.05.1997. Від імені ОСОБА_3 посвідчено заповіт від 12.03.1990 за №47 в користь ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. Після її смерті відрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки загальною площею 3,2847 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Вільховецької сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю III-ЛВ №060816 від 09.12.2002 року, а також право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вільховецької сільської ради, площею 2,34 умовних кадастрових гектари. ОСОБА_2 на випадок смерті залишила заповіт від 27.02.2009 на користь ОСОБА_1 . Даний заповіт на момент смерті не змінено і не скасовано. При зверненні до нотаріальної контори ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), що належав померлій ОСОБА_3 і є спадковим майном.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.27), в якому зазначили про відсутність на час розгляду у суді даної справи матеріалів та іншої інформації, яка була б підставою щодо заперечення чи визнання позову.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у поданому до суду відзиві просить розглянути справу за його відсутності.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивача подано заяву про розгляд підготовчого засідання за їх відсутності та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.28), заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.31).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 20.08.2021 прийнято справу до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.22-23).

Ухвалою від 05.11.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.29-30).

Ухвалою судового засідання від 11.01.2022 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.32).

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

12.03.1997 ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_2 (а.с.10).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тейсарів Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 26.01.1999 (а.с.8).

Довідкою Жидачівської міської ради №1385 від 30.06.2021 встановлено, що ОСОБА_3 дійсно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з нею до дня смерті і на день її смерті проживав та був зареєстрований її племінник ОСОБА_1 . Заповіт від ОСОБА_3 посвідчено у виконкомі Вільховецької сільської ради 12.03.1990 та зареєстровано в реєстрі за №47 (а.с.9).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №060816 від 09.12.2002, ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,2847 га, яка розташована на території Вільхівецької сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14).

Згідно з витягом зі Спадкового реєстру №66033789, після смерті ОСОБА_3 спадкові справ не заводилися та на їх підставі свідоцтва про праву на спадщину не видавалися (а.с.11).

27.02.2009 ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 (а.с.13).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 16.05.2017, зареєстрованих в реєстрі за №1668 та №1669, спадкоємцем майна ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , спадщина складається з земельних ділянок: площею 2,0823 га та площею 1,2024 га, які розташовані на території Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.15,16).

Згідно з довідкою Відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №97-13-0.22-205/164-21 від 12.07.2021, у Книзі реєстрації сертифікатів на права на земельну частку (пай) по Вільховецькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №8752 від 31.05.1997 на ОСОБА_3 , реєстраційний №503. Площа земельної ділянки 2,34 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 28.05.1997 №325. Взамін цього сертифіката на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.03.2000 виданий сертифікат серії ЛВ №14613 від 14.03.2000 спадкоємиці ОСОБА_2 , реєстраційний номер 1104, площа земельної ділянки 2,34 умовних кадастрових гектарів (а.с.18).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Стрий Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 21.05.2013 (а.с.12).

Постановою нотаріуса Стрийської ДНК від 04.11.2019, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), що знаходиться на території Вільхівецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що є спадковим майном (а.с.17).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права власності на майно у порядку спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через невизнання цього права нотаріусом, який відмовив позивачці у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, відповідно до положень статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України).

Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з приписами частини 1 статті 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_2 на день смерті належало право на земельну частку (пай), розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Вільховецької сільської ради, згідно з Сертифікатом серії ЛВ №14613 від 14.03.2000, реєстраційний номер №1104.

За життя ОСОБА_2 27.02.2009 зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне їй майно на день смерті заповіла ОСОБА_1 .

Спадкодавиця ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відтак спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину у встановленому законом порядку, про що свідчать видані на його ім`я відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.05.2017.

Таким чином, ОСОБА_1 має обґрунтоване право власності на земельну частку (пай), яке набув у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1268 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до територіальної громади села Тейсарів в особі Жидачівської міської ради Львівської області (місцезнаходження: Львівська область, Стрийський район, м.Жидачів, вул.Шашкевича, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 04056167) про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на земельну частку (пай) розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Вільховецької сільської ради, згідно з Сертифікатом серії ЛВ №14613 від 14.03.2000, реєстраційний номер №1104.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 19 січня 2022 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів