Справа № 136/1082/21
Провадження № 22-ц/801/60/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 рокуСправа № 136/1082/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» до

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання

природного газу,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінниця-газ Збут» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2021 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Липовець Вінницької області за головування судді Кривенка Д. Т., повний текст якого складений 11 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю ( далі - ТОВ ) «Вінницягаз Збут» звернулося у Липовецький районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу. Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, що надаються позивачем, з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 . Позивач надає ОСОБА_1 послуги з газопостачання її оселі, яка в свою чергу їх отримує, однак, не оплачує послугу у повному обсязі. Станом на 01 червня 2021 року сума забор-гованості за послуги з газопостачання відповідачки за період з 01 листопада 2018 року до 01 червня 2021 року становить 11438,44 гривень. Крім того, по-силаючись на несплату відповідачкою у встановлений строк за надані позива-чем послуги, у зв`язку із чим нею допущене прострочення грошового зобов-язання, ТОВ «Вінницягаз Збут» нарахований індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення обов`язку щодо сплати за послугу з постачання природного газу: 1133,33 гривні - 3% річних, 2289, 64 гривень - індекс інфляції. З огляду на вищезазначене ТОВ «Вінницягаз Збут» звернулося до суду з даною позовною заявою та просило стягнути з відповідачки заборго-ваність за послуги газопостачання за період з 01 листопада 2018 року до 01 червня 2021 року у сумі 11438,44 гривень, 1133,33 гривні - 3% річних, 2289,64 гривень - інфляційного збільшення, а також судові витрати.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2021 року у задоволенні позову ТОВ «Вінницягаз Збут» відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Він-ницягаз Збут» оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог товариства у повному обсязі. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним, ухваленим за невідповідності висновків суду обставинам справи, за помилкового дослі-дження наданих позивачем належних письмових доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач зазначає, що судом першої інстанції не у повній мірі враховані висновки Конституційного Суду України, що викладені ним у відповідному рішенні, на яке послався суд першої інстанції, при цьому, зауважив, що Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 чинні, зокрема, на дату подання апеляційної скарги, а тому їх положення мали бути застосовані судом першої інстанції, оскільки вони регулюють правовідносини між надавачем по-слуг з постачання природного газу та побутовим споживачем. У скарзі наголо-шується, що інші прийняті НКРЕКП акти з моменту її створення продовжують регулювати правовідносини у сфері надання послуг з газопостачання, а сама НКРЕКП продовжує свою діяльність. Суд першої інстанції також помилково не врахував, що виписка з особового рахунку відповідачки підписана, крім іншого, посадовою особою ТОВ «Вінницягаз Збут» - директором Сопільником В. О., а підписання розрахунку заборгованості представником позивача не суперечить нормам права. Позивачем до позовної заяви додані усі наявні докази, що під-тверджують: факт споживання відповідачкою послуг з постачання природного газу, адже сама лише відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі; понесені товариством збитки у зв`язку із несвоєчасністю та не-повнотою оплат отриманих послуг у порушення зобов`язань як споживача таких послуг.

Наданим законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 22 лис-топада 2021 року правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 не скористалася.

Згідно норми частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мі-німуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстан-ції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану цивільну справу за наявними у ній дока-зами, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній доводи, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рі-шення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриман-ням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на під-ставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до норм статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції пе-реглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Вінницягаз Збут», суд першої інстанції зазначив, що не враховує Правила постачання природного газу, за-тверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, а також умо-ви Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, ос-кільки вони були затверджені органом, регуляторні функції якому надані всупе-реч повноважень Президента України, наданих йому Конституцією України. Крім того, суд вважав не доведеними позовні вимоги внаслідок відсутності до-казів приєднання відповідачки до умов договору постачання природного газу, а, посилаючись на довідку про фінансовий стан, вказав, що газопостачання від-повідачу відключене, тобто відсутні докази надання відповідачці послуг. При цьому, одночасно суд вважав недопустимим доказом довідку про фінансовий стан щодо відповідачки, оскільки вона виготовлена без засвідчення посадовими особами ТОВ «Вінницягаз Збут». Суд також вважав недоведеним порушення відповідачкою зобов`язань, а тому дійшов висновку про необґрунтованість по-зовних вимог позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є наслідком неправильного застосування норм матеріального права, неправильного розуміння і тлумачення закону, що регулює наявні між сторонами правовідносини, неналежного дослідження наявних у матеріалах справи доказів та надання їм помилкової оцінки з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право у встановленому цим Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормами статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона по-винна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона поси-лається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відносини між газопостачальними, газорозподільними підприємствами та побутовими споживачами регулюються нормами загального і спеціального за-конодавства, зокрема, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496, зареєс-трованими у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 ( далі - Правила ), Типовим договором постачання природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулю-вання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 ( далі - Типовий договір ).

На спростування висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржу-ваному рішенні, належить зазначити, що вищевказані Правила та Типовий до-говір є актуальними, чинними на даний час, розробленими на виконання вимог Закону України «Про ринок природного газу» і регулюють відносини, які ви-никають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи ( далі - Оператори ГРМ/ГТС ), а також регламентують порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл ( переміщення ) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та пе-реміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обся-гів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи, а тому підлягають застосуванню при вирішенні питань, що виникають, зокрема, із виконання чи невиконання споживачами обов`язків щодо оплати наданих їм послуг.

Крім того, Правила постачання природного газу затверджуються Регулято-ром, є обов`язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 127/10831/17.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, поста-чання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопоста-чання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. На виконання норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» спожи-вач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановле-ні договором або законом.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-кому-нальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією ( позивачем ) житлово-комунальних послуг особам, які є їх спожи-вачами ( відповідачу, відповідачам ), та правильність нарахування заборгова-ності за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами. Такі виснов-ки викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 638/11589/15-ц.

З матеріалів цієї цивільної справи убачається, що ОСОБА_1 є спожи-вачкою з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Вінницягаз Збут».

Розділом III Правил постачання передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачеві здійснюється на підставі договору, що уклада-ється між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2500, які є однаковими для всіх побутових спо-живачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, який розміщений на офіційному веб-сайті НКРЕКП та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Крім цього, згідно Правил постачання, чинних на час виникнення відносин між сторонами у справі, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приє-днання, фактом згоди споживача на приєднання до умов договору ( акцепту-вання заяви-приєднання ) є сплачений споживачем рахунок ( квитанція ) поста-чальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Пра-вил.

Як слідує з виписки про фінансовий стан особовому рахунку відповідачки ОСОБА_1 , яка додана до позовної заяви, послуги з постачання природного газу нею приймаються, здійснюється їх часткова оплата. Тобто належить дійти висновку, що хоча окремий договір з постачання природного газу у письмовій формі сторонами не укладався, однак, у відповідності до переліченого вище нормативного обґрунтування вони знаходяться у договірних відносинах.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов хибного, безпідставного висновку про відсутність доказів приєднання відповідачки як споживачки до умов договору постачання природного газу. При цьому виписка з фінансового стану по особовому рахунку ОСОБА_1 є належним та до-пустимим доказом, вона засвідчена відповідною посадовою особою ТОВ «Він-ницягаз Збут» - директором Сопільником В. О., на що також не звернув увагу суд першої інстанції.

З огляду на викладене, у відповідачки перед позивачем виник обов`язок щодо оплати послуг з постачання природного газу та збитків, завданих несво-єчасним розрахунком за вказані послуги, попри відсутність двосторонньої під-писаної письмової форми договору про надання послуг з постачання природ-ного газу.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має вико-нуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьо-го Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичай-но ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( стаття 525 ЦК України ).

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невико-нання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ).

Відповідно до пункту двадцятого розділу ІІ Правил постачання природ-ного газу споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на визначених договорами умовах. Пунктом 2.1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам визна-чено, що постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу у необхідних для споживача об`ємах ( обсягах ), а споживач зобов`язується своє-часно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Згідно з наданим позивачем до позовної заяви розрахунком станом на 01 червня 2021 року сума заборгованості ОСОБА_1 за послуги з газопостачання за період з 01 листопада 2018 року до 01 червня 2021 року становить 11438,44 гривень, що убачається з виписки по фінансовому стану, яка містить інфор-мацію ( відомості ) про особу відповідача, про газифікований об`єкт ( адреса, розмір опалювальної площі, кількість проживаючих, газові прилади ), про ціну на природний газ та обсяги споживання природного газу споживачкою помісяч-но. Невиконання ОСОБА_1 зобов`язання щодо належної і своєчасної оплати житлово-комунальних послуг, а саме послуг з постачання та розподілу природ-ного газу обґрунтоване письмовими доказами ТОВ «Вінницягаз Збут», їх достовірність відповідачкою не спростована. Дана сума заборгованості вста-новлена судом, є об`єктивною і ніким не оспорюється. Відповідачкою не нада-но доказів на спростування наявної заборгованості з оплати комунальних по-слуг, а також свого розрахунку заборгованості та компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату комунальних послуг або ж доказів на погашення забор-гованості, яка утворилася у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих послуг.

Оскільки ТОВ «Вінницягаз Збут» свої зобов`язання з надання послуг по постачанню природного газу виконало належним чином, а зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості спожитого природного газу ОСОБА_1 не вико-нані, чим порушений обов`язок з виконання вимог Типового договору про на-дання послуг з постачання природного газу побутовим споживачам, то встанов-лена судом заборгованість за спожиті послуги з газопостачання за період з 01 листопада 2018 року до 01 червня 2021 року у розмірі 11438,44 гривень підлягає стягненню з відповідачки на користь ТОВ «Вінницягаз Збут».

Крім того, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов-язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного та встановлених у справі фактичних обставин, зокрема виконання ТОВ «Вінницягаз Збут» своїх зобов`язань з надання послуг з постачання природного газу ОСОБА_1 , проте невиконання останньою зобов`язання щодо належної і своєчасної оплати цих послуг, з неї необхідно стягнути на користь позивача також 3% річних, що становить 1133,33 гривні, 2289,64 гривень - інфляційних втрат.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись нормами статей 141, 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» задовольнити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 06 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут», , заборгованість за послуги з постачання природного газу в сумі 11438,44 гривень ( одинадцять тисяч чотириста тридцять вісім гривень 44 коп. ), 3% річних, що становить 1133,33 гривні ( одна тисяча сто тридцять три гривні 33 коп. ), 2289,64 гривень ( дві тисячі двісті вісімдесят дев`ять гривень 64 коп. ) - інфляційних втрат, а також 2270,00 гривень ( дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп. ) у відшкодування сплаченого судового збору при зверненні в суд першої інстанції, 3405,00 гривень ( три тисячі чотириста п`ять гривень 00 коп. ) у відшкодування судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський