П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 758/2112/21

Номер провадження 22-ц/824/1230/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Нежури В. А., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Ковбасюк О. О., у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 04 липня 2018 року, яка станом на 03 грудня 2020 року становить 42 225 грн. 36 коп., та судових витрат у сумі 2 270 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 липня 2018 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «Універсал банк» та підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Положеннями вищевказаної Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

На підставі зазначеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 35 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

АТ «Універсал банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором, натомість відповідач не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору у зв`язку чим, у нього утворилася заборгованість, яка станом на 03 грудня 2020 року становить 42 225 грн. 36 коп.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2021 року (а.с. 50-54) у задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, 20 жовтня 2021 року АТ «Універсал банк» направило апеляційну скаргу у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просило заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити; розподілити судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час реєстрації після введення номера телефону відповідач має ознайомитися з Умовами та натиснути «продовжити». Тобто, натискаючи «продовжити», клієнт погоджується з умовами та тарифами банку. Зазначене свідчить, що між сторонами були погоджені умови і відповідач був ознайомлений з ними до активації картки у мобільному додатку.

04 липня 2018 року відповідач повідомив про свою згоду з умовами надання банківських послуг, у підтвердження чого у мобільному додатку відповідачем введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений ним номер мобільного телефону.

Скаржник зазначає, що підписуючи Анкету-заяву відповідач приєднався та був ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк», Тарифами за карткою моно банк, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту «Карта monobank».

Таким чином, невиконання відповідачем умов договору, на які він погодився, та не погашення у повному обсязі заборгованості перед банком, матиме наслідком порушення фундаментального положення цивільного права України про обов`язковість договорів.

Скаржник зазначає, що 04 липня 2018 року при консультуванні клієнта працівник банку надав відповідачу скан-копію Анкети-заяви, що підписана між сторонами. Крім того, у конверті разом з виданою карткою був лист з актуальними тарифами.

На думку скаржника, відсутність підпису відповідача на паперовому екземплярі Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк», Тарифів за карткою монобанк, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорті споживчого кредиту не свідчить про не укладеність договору про споживчий кредит. Відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «монобанк» шляхом застосування клієнтом та банком електронного цифрового підпису.

Скаржник зазначає, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості відповідача за кредитним договором.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

16 листопада 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від відповідача з відповідними підтвердженнями про направлення його скаржнику.

З вказаного відзиву вбачається, що відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду, без змін.

Відповідач зазначає, що позивачем не надано до позовної заяви доказів щодо здійснення будь-якого руху коштів по рахунку, який він просив відкрити при підписанні Анкети-заяви.

На думку відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження видачі йому кредитної картки, розміру встановленого кредитного ліміту та розміру наданого кредиту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки, розміру встановленого кредитного ліміту та розміру наданого кредиту, руху коштів на відкритому рахунку, що позбавляє суд можливості перевірити обґрунтованість нарахованих позивачем сум заборгованості за договором.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що 04 липня 2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с. 09).

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04 липня 2018 року, укладеного між Універсал Банк та ОСОБА_1 , у останнього наявна заборгованість за вищевказаним договором, яка станом на 03 грудня 2020 року становить 42 225 грн. 36 коп. (а.с. 07-08).

Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Частина 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» містить перелік відомостей про те, яка інформація повинна надаватися кредитодавцем споживачу.

Частиною 6 зазначеної статті встановлено, що споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 04 липня 2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг згідно якої, просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні.

Зазначена Анкета-заява містить підпис відповідача, його персональні дані, фотокопії сторінок паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду.

Разом з тим, доказів на підтвердження того, що відповідачу була надана банківська картка із встановленим кредитним лімітом, а також, що останній користувався кредитними коштами, позивачем не надано.

Із долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості за № б/н від 04 липня 2018 року вбачається, що загальний залишок заборгованості відповідача за вищевказаним договором становить 42 225 грн. 36 коп.

Проте, вищевказаний розрахунок, не є документом, який підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення банку.

До матеріалів справи позивачем долучено Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів та паспорт споживчого кредитування, разом з тим, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 їх погодив шляхом власноручного підпису чи із застосуванням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) матеріали справи не містять. Таким чином, підстави вважати, що при укладенні договору банк дотримався вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, у суду апеляційної інстанції відсутні.

До апеляційної скарги скаржником додано виписку по рахунку ОСОБА_1 , копію листа з тарифами, скріншот з мобільного додатку, скріншот із серійністю Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, разом з тим, вказані докази було подано з порушенням приписів процесуального законодавства, без підтвердження неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, а тому, керуючись ч. 3 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів не враховує їх під час перегляду оскаржуваного рішення.

Так, відповідно до частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, в супереч вимогам вищевказаної статті, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що відповідачем було погоджено умови та тарифи банку, оскільки доказів на підтвердження того, що відповідач погодив умови та тарифи банку шляхом власноручного підпису чи із застосуванням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису), електронного підпису одноразовим ідентифікатором матеріали справи не містять.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що підписуючи Анкету-заяву відповідач приєднався та був ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк», Тарифами за карткою моно банк, зокрема, тому, що наявна в матеріалах справи копія Анкети-заяви є нечитабельною, а відтак, суд позбавлений можливості дослідити зазначений доказ.

Посилання скаржника на те, що відповідач висловив свою згоду з документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «монобанк» шляхом застосування клієнтом та банком електронного цифрового підпису, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання скаржника на те, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, є помилковим, оскільки зазначений розрахунок повністю залежить від волевиявлення банку.

Посилання скаржника на те, що 04 липня 2018 року працівник банку надав відповідачу скан-копію Анкети-заяви підписаної між сторонами та надав разом з карткою лист з актуальними тарифами, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.А. Нежура

В. В. Соколова