МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___ _ _
Пр. №2/521/767/22
18 січня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Сегеди О.М.,
при секретарі Ткач А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
встановив:
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради (далі ДНАП ОМР), посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №349/98 від 21 лютого 1998 року належить квартира АДРЕСА_1 .
Позивачка зазначала, що на даний час у квартирі АДРЕСА_1 крім неї та її чоловіка, ОСОБА_3 , зареєстрований, але не проживає з 2013 року ОСОБА_2 , відповідач у справі. Місце його проживання не відомо, оскільки з 2013 року вона та ОСОБА_3 з відповідачем не спілкуються.
Стверджувала, що реєстрація відповідача порушує її права, як власника квартири, з підстав чого позивачка просила суд визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 20 липня 2021року по справі було відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 18-20).
Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено чоловіка позивачки - ОСОБА_3 (а.с. 62-63).
Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 83-84).
Позивачка та її представник, діючий на підставі ордеру від 07 липня 2021 року в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надали заяву про підтримання позовних вимог, просили суд їх задовольнити, винести заочне рішення та розглянути справу за їх відсутності (а.с.11, 12, 95).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 26, 27, 59, 89, 94).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надав заяву про підтримання позовних вимог, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутностю (а.с. 96).
Представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, діючий за довіреністю від 16 грудня 2021 року в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надав заяву про підтримання позовних вимог, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю. Раніше надав письмові пояснення по справі (а.с. 25, 28, 31-34, 35, 91, 92).
Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд, зі згоди позивачки, вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №349/98 від 21 лютого 1998 року (а.с. 6-7).
25 лютого 1998 року право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано у встановленому законом порядку в Одеському міському БТІ та РОН (а.с. 7 звор.).
12 березня 2018 року право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про реєстрацію права власності нерухомого майна, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про реєстрацію права власності нерухомого майна (а.с. 5).
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 14 червня 2021 року та від 25 червня 2021 року (а.с. 9, 10).
Відповідно до довідки КНП «Міська клінічна лікарня №10» ОМР №1536 від 17 листопада 2021 року ОСОБА_2 ,29 жовтня 2021 року в період з 01 січня 2018 року по теперішній час 15 листопада 2021 року на стаціонарному лікування у КНП МКЛ №10» ОМР не перебував, у приймально-діагностичне відділення невідкладної допомоги КНП «МКЛ №10» ОМР та діагностично-консультаційний центр КНП «МКЛ №10» ОМР не звертався (а.с. 69).
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Судом встановлено, що відповідач член сім`ї позивачки, який за її згодою був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1
Отже право відповідача на користування спірною квартирою виникло за згодою власника квартири, позивачки у справі.
Згідно ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Встановлено, що відповідач у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2013 року.
За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки в ній не проживає більше п`яти років, тобто з 2013 року.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.
Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку місця проживання.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню .
Відповідачем у справі до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на власний розсуд.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Судовий збір у справі складає 908,00 грн., які сплачені позивачкою при зверненні до суду у повному обсязі (а.с. 1).
Керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 322, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 284, 288, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №349/98 від 21 лютого 1998 року - ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 18 січня 2022 року.
Суддя: О.М. Сегеда