Справа № 462/5960/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме у квартирою АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на підставі Свідоцтва № НОМЕР_1 від 12.09.2011 року про право власності на квартиру належить на праві приватної власності у цілому квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що зареєстровано ОКП ЛМР «БТІ та ЕО» 24.10.2011 року, реєстраційний номер 34961766, відповідно до Витягу про державну реєстрацію. У вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується Довідкою ЛКП «Сигнівка» № 2935 від 29.07.2021 року. Однак, відповідач ОСОБА_2 у квартирі не проживає з 2018 року, про що засвідчено Актом ЛКП «Сигнівка». Також зазначає, що між нею та ОСОБА_2 не встановлена будь-яка домовленість щодо користування квартирою, відповідач тривалий час не проживає у квартирі, не вносить плату за комунальні послуги, не цікавиться квартирою, особистих речей його у квартирі немає, добровільно не знімається з реєстрації. Відтак, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.10.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 21).

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач згідно свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 12.09.2011 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4), що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав серії СЕВ № 641580 від 24.10.2011 року виданими Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» (а.с. 5).

Згідно довідки ЛКП «Сигнівка» № 2935 від 29.07.2021 року (а.с. 6) у вказаній квартирі зареєстровано четверо осіб: позивач (власник) ОСОБА_1 , її син ОСОБА_2 , внучка ОСОБА_3 та внук ОСОБА_4 (а.с. 6).

Також встановлено, що відповідач з 2018 року у вказаній квартирі не проживає, жодних речей відповідача у спірному житлі немає. Наведене зокрема стверджується актом ЛКП «Сигнівка» від 28.07.2021 року (а.с. 8).

Суду не надано доказів на спростування повідомлених позивачем обставин того, що відповідачу ніхто і ніколи не чинив перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням, однак, він не користується такими та не приймає участі в утриманні житла протягом вказаного періоду часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (ч. 1, ч. 3 ст. 402 ЦК України).

Сервітутне правовідношення виникає в силу закону згідно з ч. 1 ст. 402 Цивільного кодексу України за наявності факту проживання особи разом із власником обтяженого сервітутом житла та спільне з ним користування цим житлом. У ЦК України право членів сім`ї власника житла на користування ним визнається сервітутним правом. Це право є особистим сервітутом, оскільки виникає в інтересах певної особи - члена сім`ї власника житла. Таким чином, суб`єктами даного сервітутного правовідношення є, з одного боку, власник житла, а з іншого - член його сім`ї.

Згідно з положеннями ЖК України до членів сім`ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України). Об`єктом цього сервітуту є право обмеженого користування частиною житлового приміщення, визначеною власником житла.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 відсутній за місцем своєї реєстрації у АДРЕСА_1 іне проживає у цьому житлі з 2018 року, судом не встановлено поважності причини його відсутності чи наявність домовленості між відповідачем і власником житла щодо порядку користування квартирою, тому ОСОБА_2 слід визнати такими, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 908 грн., від сплати якого позивач була звільнена, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави - 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Рішення суду, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Текст рішення складено 24.01.2022 року.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Н. М. Галайко