Справа № 587/2059/21
РІШЕННЯ
18 січня 2022 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Гончаренко Л. М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., представника відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» про дострокове розірвання договорів оренди землі,
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, зазначав, що є приватним підприємцем, ним зареєстроване ТОВ, де він є засновником та планує займатись обробітком належних йому земельних ділянок самостійно. Продавати земельні ділянки чи передавати комусь в оренду він не планує. Договори оренди між ним та відповідачем були укладені з умовою, на якій саме він наполягав, що він зможе забрати земельну ділянку, якщо вона буде йому потрібна для власного обробітку. Саме така можливість була прописана в п. 38 договорів. Потім змінилось керівництво ТОВ «Райз Північ» і йому відмовили в розірванні договорів оренди.
Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначав, що звернення про розірвання договорів оренди позивачем були надіслані до виробничого відділення, а не до центрального офісу підприємства. Відповідь йому була надана керуючим Підліснівського віділення підприємства. Листи- відповіді підписані особою, яка не має повноважень щодо дострокового розірвання договорів оренди та надання відповідей. Щодо вимог позивача керівництво ТОВ дізналося лише з позовної заяви. Тому з огляду на ці обставини, вважав позов передчасним. Крім того, у позивача у заявах були вимоги передати йому земельні ділянки 27 жовтня 2021 року, на той час урожай не був зібраний, в зв`язку з цим у ТОВ «Райз Північ» не було можливості повернути земельні ділянки. З огляду на вказані обставини вважав позовні вимоги не обгрунтованими та просив відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
06 вересня 2019 року між ТОВ «Райз Північ» та ОСОБА_2 було укладено додаткові договори.( а.с.23,31,41, 51)
Вказані договори зареєстровані у встановленому законом порядку. Термін дії договорів до 31.12.2024.
Пунктом 38 договорів оренди передбачено, що дія договорів припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; у разі необхідності використання земельної ділянки особисто орендодавцем, про що повідомляється орендар, то цей договір підлягає припиненню, але не раніше ніж по закінченню сільськогосподарського циклу робіт, включаючи збирання врожаю. У такому разі сторони підписують додаткову угоду про розірвання цього договору за взаємною згодою сторін, яка підлягає реєстрації за рахунок орендодавця, на якого покладається обов`язок з вчинення дій з належного припинення дії цього договору.
В пункті 39 договорів оренди зазначається, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не визначене іншим договором.
Як зазначає позивач у наступному 2022 році він вирішив самостійно обробляти належні йому земельні ділянки, а тому 06.08.2021 направив в адресу орендаря пропозицію про розірвання договору за взаємною згодою по завершенню 2021 сільськогосподарського року.( а.с.17,27,35,45)
Згідно листів-відповідей від 17.08.2021 ТОВ «Райз Північ» позивачу була надана відповідь, що договори оренди земельних ділянок зареєстровано в реєстрі речових прав до 31.12.2024 року і тільки після закінчення даного договору він може обробляти земельну ділянку самостійно. В договорі оренди від 01.12.2017 року в пункті 39 прописано (Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається)( а.с.18, 28,36, 46)
Оскільки, відповідач не погоджується розривати договір за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткового договору, то орендодавець вимушений звернутися з позовом.
За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).
Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.
Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Частинами 3 та 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Укладаючи 01 грудня 2017 року договори оренди землі, сторони узгодили усі умови (пункти) договору, визначились з їх змістом.
Згідно пункту 38 спірних договорів оренди передбачено, що дія договорів припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; у разі необхідності використання земельної ділянки особисто орендодавцем, про що повідомляється орендар, то цей договір підлягає припиненню, але не раніше ніж по закінченню сільськогосподарського циклу робіт, включаючи збирання врожаю. У такому разі сторони підписують додаткову угоду про розірвання цього договору за взаємною згодою сторін, яка підлягає реєстрації за рахунок орендодавця, на якого покладається обов`язок з вчинення дій з належного припинення дії цього договору.
Тобто, наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання на вимогу однієї із сторін та визначенні підстави для такого розірвання, без необхідності встановлення будь-яких інших передумов, зокрема, істотного порушення договору.
Положення пункту 38 договору були погоджені сторонами на власний розсуд, не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, не змінені та не визнані недійсними, а тому є обов`язковими для виконання сторонами правочину.
Зазначене узгоджується з пунктом 3 частини першої статті 3, статтею 627 ЦК України, якими до загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, що передбачає, зокрема, добровільне узгодження умов договору оренди землі при його укладенні.
Посилання представника відповідача на те, що звернення позивача надіслані не до центрального офісу, а до виробничого відділення та відповіді підписані особою, яка не мала повноважень на підпис відповідей та прийняття рішення про дострокове розірвання договорів оренди, не заслуговують на увагу, оскільки позивач направив повідомлення за адресою відповідача в АДРЕСА_1 , яка зазначена в договорах оренди земельних ділянок та додаткових угодах, як «місцезнаходження( юридична адреса)».
Не заслуговують на увагу також посилання представника відповідача про те, що повернення земельних ділянок 27.10.2021, як зазначає в своїх повідомленням позивач, вони не мали змоги, так як врожай був ще не зібраний, оскільки позивач в своїх повідомленням зазначав, що пропонує 27 жовтня 2021 підписати з ним додаткові договори про дострокове припинення договорів за взаємною згодою сторін, а не фактичне передання земельних ділянок.
Суд зазначає, що поведінка позивача щодо розірвання договору оренди є послідовною та не суперечливою. Так, право орендодавця вимагати розірвання договору оренди на підставі пункту 38 виникло при необхідності використання земельних ділянок особисто, про що ним було повідомлено орендара.
Судом встановлено, що пунктом 38 вказаних договорів оренди землі, укладених між ОСОБА_2 та ТОВ «Райз Північ»» була, передбачена можливість розірвання договору у зв`язку з необхідності використання земельних ділянок особисто, при цьому позивач наполягає на розірванні договору, а орендар ухиляється від такого розірвання, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договорів оренди землі.
Аналогічна позиція відповідає практиці Верховного Суду (постанова № 235/1640/17 від 10.04.2019 року; постанова № 624/99/17-ц від 08.04.2019 року; постанова № 624/179/17 від 11.03.2019 року; постанова № 235/1640/17 від 10.04.2019).
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 3632 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повтий текст рішення виготовлено 19.01.2022.

Суддя Л.М. Гончаренко