КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 359/11082/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/935/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року, постановлену під головуванням судді Муранової-Лесів І.В., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 2).

У лютому 2020 року представник ОСОБА_2 - адвокат Спаський А.Ю. подав клопотання про проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, у якому зазначив, що для встановлення родинних зв`язків, а саме вирішення питання про спорідненість між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як між біологічним батьком та сином необхідні спеціальні знання. Враховуючи вказане, просив призначити у справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручити Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, поставити на вирішення питання чи є ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_2 та чи існує кровна спорідненість між ними, заявив готовність сплатити витрати на проведення експертизи (а.с. 46).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року призначено по даній цивільній справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено атестованим судовим експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз (04141, м. Київ, вул. Докучаєвська, 4). На вирішення експертизи поставлено наступне запитання: 1. Чи являється ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської Федерації, біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України? Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку. Експертизу експертам провести на підставі особисто відібраних, або відібраних в порядку виконання судового доручення необхідних біологічних зразків. Витрати на проведення судової генетичної експертизи покладено на позивача. Зобов`язано сторони: ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 з`явитися за викликом експерта особисто, або в порядку виконання міжнародного судового доручення надати необхідні біологічні зразки для проведення експертизи. Зупинено провадження у даній цивільній справі на час проведення експертизи (а.с. 166-169).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 25 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко Т.А. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 170-175).

На обґрунтування скарги зазначила, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм процесуального права. Як на підставу про призначення судово-генетичної експертизи суд послався лише на ч. 2 ст. 128 СК України, згідно якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи та на клопотання позивача з цього приводу. Проте у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач коли-небудь визнавав своє батьківство чи спільно проживав і вів спільне господарство з матір`ю дитини до її народження, спільно виховував чи утримував дитину, тому відсутні докази для встановлення батьківства. Суд повинен враховувати не лише висновок експертизи, а й інші докази по справі, які підтверджують чи спростовують доводи позивача, а висновок експертизи не має для суду визначального значення, якщо він не узгоджується з іншими доказами по справі, тому у суду першої інстанції не було достатніх підстав для призначення судово-генетичної експертизи.

Від імені ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу який не підписаний особою від імені якої він був поданий, тому був повернутий судом (а.с. 199-201).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко Т.А. підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити. Позивач ОСОБА_2 , його представник - адвокат Спаський А.Ю. заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Відповідач ОСОБА_1 був сповіщений повідомленням його представника - адвоката Шевченко Т.А. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 його представник - адвокат Шевченко Т.А. підтвердила в суді апеляційної інстанції про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання(а.с. 194-198, 202-206).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволеннючастково з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі євизнання батьківства.

Постановляючи ухвалу про призначення судово-генетичної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для вирішення даного питання необхідні спеціальні знання.

З висновком суду першої інстанції погодилась і колегія суддів, оскільки такий ґрунтується на матеріалах справи, а також узгоджується з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі за текстом - КпШС України), походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

За змістом ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Згідно з ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції), норми СК застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені в ст.128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених в ст.53 КпШС, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.

Проте висновок щодо застосування відповідних норм матеріального права, якими мають бути врегульовані спірні правовідносини, суд здійснює після встановлення фактичних обставин справи і оцінки наданих доказів, а тому на час вирішення питання про призначення експертизи такі доводи апелянта слід визнати передчасними.

Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України передбачено право учасників справи подавати докази та брати участь у їх дослідженні, подавати заяви та клопотання.

Згідно положень ст. 76, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Питання щодо встановлення факту наявності кровного споріднення між позивачем та відповідачем може бути вирішено шляхом призначення судово-генетичної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 252 і п. 9 ч. 1 ст. 253 ЦПК України суд може зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи на час її проведення.

За змістом ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Згідно з ч. 5 ст. 103 ЦПК України учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача заперечувала проти проведення експертизи у цій справі.

Колегія суддів звертає увагу на правовий висновок, зроблений Верховним Судом у постанові від 15 березня 2018 року (справа № 642/6007/16), який у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахований судом. Так, як зазначено у вказаній вище постанові, доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можна будь-якими допустимими доказами, зокрема й висновками судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз.

Доводи апеляційної скарги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази для встановлення батьківства, а висновок експертизи має враховуватись поряд з іншими доказами по справі, які відсутні, колегія суддів визнала передчасними, оскільки такі мають бути предметом оцінки суду по суті спору, та такі доводи апелянта не можуть бути визнані підставою для відмови у задоволенні клопотання про призначення судово-генетичної експертизи.

Таким чином, ураховуючи предмет спору, характер спірних правовідносин, а саме те, що обставина встановлення біологічного батьківства, яка може бути підтверджена експертизою, є істотною, а для її з`ясування необхідні спеціальні знання, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача про призначення судово-генетичної експертизи.

Разом з тим, апеляційний суд визнав помилковими посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на норму ст. 49 СК Російської Федерації та пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду Російської Федерації з огляду на колізійну норму ст. 65 Закону України «Про міжнародне приватне право», за якою встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження.

Відповідно до ст. 31 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, яка ратифікована із застереженнями Законом № 240/94-ВР ( 240/94-ВР ) від 10.11.94, учасниками якої є, зокрема, Російська Федерація та Україна, встановлення і заперечення батьківства або материнства визначається за законодавством Договірної Сторони, громадянином якої дитина є за народженням.

Встановлено, що особистим законом дитини - позивача у справі ОСОБА_2 є право держави, громадянином якої позивач є, тобто право України, а тому застосуванню підлягають норми національного законодавства України (а.с. 30).

Враховуючи вказане, ухвалу суду з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України, слід змінити, виключивши з її мотивувальної частини посилання на норму ст. 49 СК Російської Федерації та пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду Російської Федерації, а в іншій частині залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів їх відхилила.

Подана апеляційна скарга не містить доводів незаконності оскаржуваної ухвали в частині зупинення районним судом провадження у даній цивільній справі на час проведення експертизи, тому, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевірив законність оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року - змінити, виключити з її мотивувальної частини посилання на статтю 49 Сімейного кодексу Російської Федерації та на пункт 19 Постанови Пленуму Верховного Суду Російської Федерації № 16 від 16 травня 2017 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ, пов`язаних із встановлення походження дітей».

В іншій частині ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Дата складання повного судового рішення - 21 січня 2022 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова