Справа № 127/5254/21
Провадження № 22-ц/801/51/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С.С.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 рокуСправа № 127/5254/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Якименко М. М.,

з участю секретаря судового засідання Француза М. Г.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за 1/2 частку вартості автомобіля за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Волошина С. В. від 06 жовтня 2021 року,

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, за яким просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя грошову компенсацію за Ѕ частину вартості автомобіля марки Ford моделі Focus, 2013 року випуску, в розмірі 100476 грн 50 к.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 17 червня 1989 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який був розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року. За час шлюбу, серед іншого майна 03 вересня 2018 року був придбаний автомобіль марки Ford моделі Focus універсал В, 2013 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , якого ОСОБА_2 всупереч інтересам сім`ї, без її згоди 20 січня 2020 року відчужив ОСОБА_3 . За висновком товарознавчого дослідження вартість аналогічного автомобіля станом на 21 січня 2020 року становила 200953 грн 00 к.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 26420 грн 00 к. компенсації вартості спільного сумісного майна, а саме автомобіля марки Ford моделі Focus універсал В, 2013 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що автомобіль придбаний під час шлюбу сторін, але проданий ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 , а тому вона має право на компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля, яку визначив еквівалентною 2000 доларів США відповідно до показань свідка ОСОБА_3 та пояснень відповідача.

Суд визнав не належним доказом висновок експерта за результатами проведення авто товарознавчого дослідження від 24 лютого 2021 року № 1175/21-21, складений експертом Вінницького відділення КНДІСЕ Базалицьким В., за яким дійсна ринкова вартість автомобіля Ford Focus, 2013 року випуску з показниками технічного стану та пробігу, вказаними замовником, станом на 21 січня 2020 року складала величину 200953 грн 00 к., тому що транспортний засіб під час оцінки не оглядався, його дійсний технічний стан не враховувався, а ринкова вартість була визначена на підставі даних щодо аналогічних транспортних засобів. У дослідницькій частині висновку наведено, що оцінювався умовний автомобіль, без пошкоджень та перефарбувань кузова, салон в ідеальному стані тощо. Наведені вихідні дані, що враховані експертом при оцінці, суперечать матеріалам справи та встановленим судом фактичним обставинам, оскільки автомобіль 06 квітня 2019 року був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), з показань свідка ОСОБА_3 мав несправність трансмісії та двигуна, окремі деталі кузова були перефарбовані в інший відтінок ніж основна його частина.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2021 року в частині стягнення грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля марки Ford моделі Focus, 2013 року випуску, змінити, стягнути з ОСОБА_2 на її користь 100476 грн 00 к.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на ті самі обставини, якими обґрунтована позовна заява. Звертала увагу, що акти огляду реалізованого транспортного засобу та технічного стану транспортного засобу не містять зазначення пошкоджень, на які вказував відповідач. Пояснення ОСОБА_2 різнились із показаннями свідка ОСОБА_3 .

Представниця ОСОБА_2 адвокат Геращенко Т. В. подала відзив на апеляційну скаргу, за яким просила апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове про відмову у позові. Зазначала, що автомобіль був проданий за згодою ОСОБА_1 , саме вона отримала кошти від його продажу, які за спільною домовленістю сторін мали бути використані на лікування їхньої дочки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 17 червня 1989 року за актовим записом № 23 між ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб (а. с. 9).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року цей шлюб розірвано (а. с. 10).

04 вересня 2018 року за ОСОБА_2 був зареєстрований транспортний засіб марки Ford моделі Focus універсал В, 2013 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 109 зворот).

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7594/20/0305 від 20 січня 2020 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (який діяв на підставі договору комісії від 20 січня 2020 року в інтересах ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 автомобіль було відчужено на користь останньої за 45 000 грн 00 к. (а. с. 102 103, 105).

Згідно з актом технічного огляду транспортного засобу № 0305 від 20 січня 2020 року спірний автомобіль на момент продажу мав 40 % зносу, купівля продаж вчиняється за ціною 45000 грн. (а. с. 104).

За висновком експерта за результатами проведення авто товарознавчого дослідження від 24 лютого 2021 року № 1175/21-21, складеним експертом Вінницького відділення КНДІСЕ Базалицьким В., дійсна ринкова вартість автомобіля Ford Focus, 2013 року випуску з показниками технічного стану та пробігу, вказаними замовником, станом на 21 січня 2020 року складала величину 200953 грн 00 к. (а. с. 13 14).

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2019 року установлено, що 06 квітня 2019 року о 22 год 00 хв. в м. Вінниці на перехресті вулиць М. Шимка Ватутіна водій ОСОБА_6 (дочка сторін), керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 , не була уважною, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, не впоралась з керуванням та скоїла наїзд на бетонну огорожу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження (а. с. 43).

Згідно зі статтею 60 Сімейного Кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Стаття 71 СК України, зокрема, визначає, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними; присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Стаття 364 Цивільного кодексу України передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Як роз`яснено у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Установивши, що ОСОБА_2 здійснив відчуження спірного автомобіля без згоди ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення на її користь грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції висновку експерта за результатами проведення авто товарознавчого дослідження від 24 лютого 2021 року № 1175/21-21, складеного експертом Вінницького відділення КНДІСЕ Базалицьким В., за яким дійсна ринкова вартість автомобіля Ford Focus, 2013 року випуску з показниками технічного стану та пробігу, вказаними замовником, станом на 21 січня 2020 року складала величину 200953 грн 00 к., з огляду на таке.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Частиною першою статті 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

За змістом частини першої статті 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням.

Згідно з дослідницькою частиною висновку експерта позивачкою були надані такі відомості про технічний стан автомобіля, кузов універсал, без пошкоджень та перефарбування.

Відповідно до пункту 7.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року

за № 1074/8395 (далі Методика) коригування ринкової вартості КТЗ, отриманої із застосуванням порівняльного підходу, здійснюється за загальною формулою

2
де:С-ринкова вартість, грн;
С ср.-середня ринкова ціна КТЗ, грн;
Г к.-коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу, %;
Д з.-процент додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ, який визначається відповідно до таблиці 4.1 додатка 4 та залежить від умов догляду, зберігання, експлуатації тощо, %;
С дод.-додаткове збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складників, грн.

Згідно з пунктом 6 Таблиці 4.1 відновлені ремонтом кузовні складові колісного транспортного засобу є фактором, що впливають на процент зменшення вартості транспортного засобу.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України)

Отже, оскільки позивачка не повідомляла експерта про пошкодження кузовних складових автомобіля внаслідок скоєння дочкою сторін дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 06 квітня 2019 року (коли сторони проживали разом, як зазначено у самій позовній заяві, а тому позивачці було достовірно відомо про наявність таких пошкоджень), відповідно його оцінка проводилась без дотримання установленого Методикою порядку, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що цей висновок не може бути належним і достовірним доказом вартості спірного автомобіля.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними, не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

(Повний текст судового рішення виготовлено 18 січня 2022 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

М. М. Якименко