Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавріненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу №221/7903/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Волноваський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті та факту родинних відносин,

встановив:

29.11. 2021 року заявник звернулася до Волноваського районного суду із вказаною заявою. Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України, у м. Докучаєвськ, Донецької області, померла її тітка - ОСОБА_2 . Лікарське свідоцтво про смерть № 54 від 31.10.2019 видане Центральною міською лікарнею м. Докучаєвськ. Причиною смерті стала дисциркуляторна енцефатологія на фоні церебросклерозу при гіпертонічній хворобі. Встановлення факту смерті є необхідним для отримання свідоцтва про смерть українського зразку.

У ході складання заяви про встановлення смерті виявилось, що в свідотцтві про народження тітки ім"я зазначено " ОСОБА_3 ", в свідотцтві про шлюб ім"я нареченої " ОСОБА_3 ", відповідно паспорта померлої ім"я " ОСОБА_3 ", що перешкоджають встановленню родинних відносин з тіткою та оформленню спадкових прав.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 25 листопада 2021 року відкрито провадження у зазначеній справі.

Заявник у судове засідання не з`явилася, у заяві зазначила, що просить розглянути справу без її присутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п.8 ч.1ст.315ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути розглянуті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Положеннями ст. 2 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

Крім того, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Ураховуючи наведене, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд бере до уваги та надає оцінку документам про смерть особи, як доказами у справі документам, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 54 від 31.10.2019 виданим Центральною міською лікарнею м. Докучаєвськ ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Докучаєвську Донецької області, яка є тимчасово окупованою територією України, через церебросклероз при гіпертонічній хворобі.

Реалізувати своє право на отримання свідоцтва про смерть заявник не має можливості, оскільки не може зареєструвати смерть в органах державної реєстрації, а документи, які підтверджують факт його смерті є недійсними через те, що видані незаконними органами.

Згідно з ч.2ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягають задоволенню.

З приводу вимог щодо встановлення факту родинного зв`язку з померлою ОСОБА_2 суд зазначає таке.

Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громодян про шлюб ім"я померлої ОСОБА_4 ".

Відповідно її свідоцтва про народження на російській мові - " ОСОБА_3 ".

При отриманні паспорта громадянки України « ОСОБА_3 ".

Встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу необхідне заявнику для здійснення його спадкового права, яке іншим способом він підтвердити не має можливості.

Під час розгляду справи в суді вказані факти були доведені матеріалами справи.

Дослідивши зібрані по справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що розбіжності у написанні прізвищ у свідотцтві про народження , свідотцтва про шлюб, у паспорті її померлої тітки виникли через помилки спеціалістів, які здійснювали реєстраційні дії, тому суд прийшов до висновку, що померла ОСОБА_2 є рідною тіткою заявника ОСОБА_1 .

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню, оскільки встановлення вказаного факту надають заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть та здійснити його спадкове право.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 263-265, 273, 293, 315, 317, 319 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Волноваський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті та факту родинних відносин, задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Асташово, Спас-Деменського району, Калузької області, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Докучаєвську Донецької області Україна, внаслідок церебросклерозу при гіпертонічній хворобі.

Встановити факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як племінниці та рідної тітки.

Рішення про встановлення факту смерті підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.І.Мохов