Справа № 740/6430/21
Провадження № 2/740/233/22
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" (далі ТОВ "НіжинТеплоМережі") до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "НіжинТеплоМережі" 12.11.2021 звернулося до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за теплову енергію за період з 01 листопада 2019 року по 31 травня 2021 року в розмірі 28 916,59 грн та судовий збір у сумі 2 270,00 грн.

Позов аргументує тим, що відповідач ОСОБА_1 на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Кузьменком О.В. від 17.09.2004 за р №3065, а відповідач ОСОБА_2 на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.11.2014, є співласниками квартири АДРЕСА_1 по 1/2 частці кожен та є абонентами на постачання послуг з теплопостачання. Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_1 .

Оскільки споживачі своєчасно не вносять на рахунок ТОВ "НіжинТеплоМережі" плату за спожиті послуги, за ними утворилася заборгованість за вищевказаний період у сумі 28 916,59 грн.

Ухвалою від 18.11.2021 провадження в справі відкрито, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачем ОСОБА_1 14.12.2021 та 29.12.2021 подано скарги на дії державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо арешту її коштів.

Від відповідача ОСОБА_1 19.01.2022 надійшли до суду три заяви про відвід головуючому судді Карпусь І.М., в обґрунтування яких ОСОБА_1 зазначила про нерозгляд судом зазначених скарг на дії державного виконавця.

Ухвалою суду від 19.01.2022 у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді відмовлено.

У судове засідання 20.01.2022 представник позивача ТОВ "НіжинТеплоМережі" не з"явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені, не подали відзив чи заяв про відкладення розгляду суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна вбачається, що відповідач ОСОБА_1 на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Кузьменком О.В. від 17.09.2004 за р №3065, та відповідач ОСОБА_2 на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.11.2014, є співласниками квартири АДРЕСА_2 по 1/2 частці кожен (а.с. 4, 5).

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією відділу адміністративно-дозвільних процедур Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ніжинської міської ради (а. с. 11).

Відповідачі за період з листопада 2019 року по травень 2021 року нерегулярно і не в повному обсязі сплачують послуги ТОВ "НіжинТеплоМережі" за опалення, що підтверджується листом-розрахунком по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 3).

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг з централізованого опалення, які врегульовано Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005.

Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ч.6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання".

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води віднесено до комунальних.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Статтею 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належать громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін.

У частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно із ч. 7 ст. 21, ч. 4 ст. 22 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води надаються згідно з умовами договорів, що укладаються з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Водночас, статтею 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, ненадання суду доказів підписання споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, однак при стягнені заборгованості за житлово-комунальні послуги необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна, відповідно до якої відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співласниками квартири АДРЕСА_2 по 1/2 частці кожен.

Непроживання споживача у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє останнього, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Таким чином, відповідачі мають зобов`язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів і зазначене ними не спростовано.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 610, 614 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його неналежне виконання, обумовлене наявністю провини боржника.

Тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири (стаття 322 ЦК України).

Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Оскільки квартира є приватною власністю, то належними відповідачами є співвласники, кожен з яких в силу того, що квартира належить їм на праві спільної часткової власності, відповідає відповідно до своєї частки у спільному майні, адже іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано.

Так, ОСОБА_1 є відповідачем в частині зобов`язання, яка рівна 1/2 частки, що відповідає її частці у праві спільної часткової власності на квартиру, а ОСОБА_2 у частині заборгованості, яка рівна 1/2 частки, що відповідає його частці у праві спільної часткової власності на квартиру.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 вересня 2018 року в справі № 522/7683/13-ц.

Згідно з листом-розрахунком відповідачі мають заборгованість за надані послуги за період з 01 листопада 2019 року по 31 травня 2021 року в сумі 28 916,59 грн, лише в грудні 2019 року надійшла оплата в сумі 1 000,00 грн за надані послуги що свідчить про те, що вони не здійснюють належним чином оплату за отримані послуги (а. с. 3).

Отже, заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги підтверджена позивачем належними та допустимими доказами, а часткова сплата цієї заборгованості свідчить про визнання вищевказаних обставин. Правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з існуючими тарифами відповідачами не спростовано. Доказів ненадання відповідачам комунальної послуги з постачання теплової енергії не надано.

Враховуючи, що відповідачам квартира належить на праві спільної часткової власності, тому кожен із співвласників зобов`язаний брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності.

Таким чином, борг в сумі 28 916,59 грн підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача по 1/2 частині з кожного, що становить 14 458 грн 30 коп, а не в солідарному порядку, як просить позивач, у зв"язку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо поданих позивачем ОСОБА_1 скарг на дії державного виконавця щодо арешту її коштів суд зауважує, що за змістом ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи. Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Таким чином, скарги на дії державного виконавця щодо арешту коштів відповідача ОСОБА_1 підлягають розгляду у тій справі, в якій ухвалено рішення, в рамках примусового виконання якого і вчинені оскаржувані дії державного виконавця, і тим судом, який розглянув як суд першої інстанції таку справу.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 1 135 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.509, 525, 610, 614 ЦК України, ст.10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі", , р/р НОМЕР_3 в філії Чернігівського обласного АТ Ощадбанк, заборгованість за теплову енергію за період з 01 листопада 2019 року по 31 травня 2021 року в сумі 14 458 грн 30 копта 1 135 грн судового збору, а всього стягнути 15 593 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі", , р/р НОМЕР_3 в філії Чернігівського обласного АТ Ощадбанк, заборгованість за теплову енергію за період з 01 листопада 2019 року по 31 травня 2021 року в сумі 14 458 грн 30 копта 1 135 грн судового збору, а всього стягнути 15 593 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн 30 коп.

Копію заочного рішення направити відповідачам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.М. Карпусь