Провадження № 2-о/219/50/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

судді Худіної О.О.

за участі секретаря Троян Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Соледарська міська об`єднана громада в особі Соледарської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, згідно якої просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме договору дарування 1/3 частки квартири серії ААР № 379658 від 23 лютого 1999 року, посвідченого державним нотаріусом В.П. Мартиновою, та зареєстрованого в реєстрі за № 170, на 1/3 частину житлової квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 та їх сином ОСОБА_2 16 серпня 1996 року приватизували двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . В цій квартирі вони мешкали разом. 25 вересня 1998 року шлюб між нею та її чоловіком було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання

шлюбу ( НОМЕР_1 ). 23 лютого 1999 року її колишній чоловік ОСОБА_4 подарував

їй належну йому 1/3 частину приватизованої квартири, що знаходиться за вищевказаною адресою. Договір дарування складався на підставі паспортів та свідоцтва про право власності

на житло які були заповнені російською мовою. У зв`язку з цим в договорі дарування який був складений

державним нотаріусом українською мовою є декілька описок в її прізвищі. Так в деяких місцях її прізвище

вказане нотаріусом як « ОСОБА_5 », а в деяких як « ОСОБА_6 ». Крім того є також описка в її по-батькові, як

« ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_8 ». В той час при видачі паспортів громадян України та при заповнені

інших документів прізвища перекладались по різному. Так, у її чоловіка паспорт громадянина України був

заповнений на прізвище « ОСОБА_9 », що юридично робило їх не подружжям, а чужими людьми. 04 квітня 2002

року вона отримала паспорт громадянина України ( НОМЕР_2 ). В цьому паспорті її прізвище українською мовою

записане, як « ОСОБА_5 ». Спочатку вона не звертала уваги на описки нотаріуса в договорі дарування, але зараз

виникла потреба продати квартиру і коли вона звернулась до нотаріуса, їй було вказано на це і відмовлено в

проведенні нотаріальної дії.

На підставі нового паспорту вона привела до відповідності усі інші свої документи. Але тепер виникла

необхідність встановлення факту належності їй Договору дарування, бо розбіжності в написанні її прізвища в

Договорі дарування та в інших документах в тому числі в паспорті може позначитись на виникненні небажаних

наслідків. Дана розбіжність у написанні її прізвища в договорі порушує її право власності на квартиру і не дає

їй можливість розпорядитись нею на власний розсуд. Виправлення вказаної помилки у позасудовому порядку є неможливим, а тому заявник вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 не з`явилась, в матеріалах справи є заява про розгляд заяви у її відсутність, підтримала свою заяву та просила її задовольнити.

В судове засідання представник заінтересованої особи Соледарської міської ради Донецької області не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Від міського голови Соледарської міської ради до суду надійшла заява, згідно якої він просив розглянути справу без участі представника Соледарського міської ради. Рішення просить прийняти на розсуд суду відповідно до чинного законодавства України.

Заінтересована особа ОСОБА_2 також не з`явився в судове засідання, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у його відсутність. Не заперечує проти задоволення заяви.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, відповідно до паспорту серії НОМЕР_3 , паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3-4).

Відповідно до паспорту серії НОМЕР_4 заінтересованою особою є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-7).

З договору дарування 1/3 частки квартири від 23 лютого 1999 року ОСОБА_3 подарував гр. ОСОБА_10 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 (а.с.8).

Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 16 серпня 1996 року право власності на квартиру належить на праві спільної власності ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 (мовою оригіналу ) (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_13 (мовою оригіналу), після укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_14 » (а.с.11).

ОСОБА_4 розірвав шлюб із ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 25.09.1998 року серії НОМЕР_6 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 помер ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).

Заявник вказує, що в договорі дарування який був складений

державним нотаріусом українською мовою є декілька описок в її прізвищі. Так в деяких місцях її прізвище

вказане нотаріусом як « ОСОБА_5 », а в деяких як « ОСОБА_6 ». Крім того є також описка в її по-батькові, як

« ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_8 ». В той час при видачі паспортів громадян України та при заповнені

інших документів прізвища перекладались по різному. Так, у її чоловіка паспорт громадянина України був

заповнений на прізвище « ОСОБА_9 », що юридично робило їх не подружжям, а чужими людьми. 04 квітня 2002

року вона отримала паспорт громадянина України ( НОМЕР_2 ). В цьому паспорті її прізвище українською мовою

записане, як « ОСОБА_5 ». Спочатку вона не звертала уваги на описки нотаріуса в договорі дарування, але зараз

виникла потреба продати квартиру і коли вона звернулась до нотаріуса, їй було вказано на це і відмовлено в

проведенні нотаріальної дії.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не належать до таких, що посвідчують особу».

Відповідно до п. 4 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Суду надано копія паспорту, в якому особисті дані заявника викладено українською мовою: на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Соледар Артемівської міськради Донецької області, серії НОМЕР_3 , виданого Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 4 квітня 2002 року . Сукупність вказаних доказів свідчить, що є наявні помилки в прізвищі та по батькові заявниці .

Встановлення факту належності правовстановлюючого документа для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією права заявника на користування та розпорядження майном.

Можливість встановлення юридичного факту в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Вище приведені обставини та факти, письмові документальні матеріали, надані заявником на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що заявником були обґрунтовані обставини, на які вона посилалась як на підстави своїх вимог.

За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити факт належності заявнику правовстановлюючого документу, а саме договору дарування 1/3 частки квартири серії ААР № 379658 від 23 лютого 1999 року, посвідченого державним нотаріусом В.П. Мартиновою, та зареєстрованого в реєстрі за № 170, на 1/3 частину житлової квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 13, 77-81, 258-259, 263-265, 293, 315-316, 319 ЦПК України, суд,

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Соледарська міська об`єднана громада в особі Соледарської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 правовстановлюючого документу, а саме договору дарування 1/3 частки квартири серії ААР № 379658 від 23 лютого 1999 року, посвідченого державним нотаріусом В.П. Мартиновою, та зареєстрованого в реєстрі за № 170, на 1/3 частину житлової квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Худіна

17.01.2022