Справа №443/1128/21
Провадження №2/443/104/22
РІШЕННЯ

іменем України

12 січня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади села Жирівське в особі Гніздичівської селищної ради Стрийського району Львівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом в якому просить: встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2 , а саме те, що вона є рідною сестрою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_2 в с. Жирівське Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облазницької сільської ради, загальною площею 1,87 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №007282 від 17.03.2000 року; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облазницької сільської ради, загальною площею 1,69 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №007284 від 17.03.2000 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облазницької сільської ради, загальною площею 1,87 га, що належали померлому, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №007282 від 17.03.2000 року. Згідно довідки Гніздичівської селищної ради №317 від 10.09.2020 року, ОСОБА_3 був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від імені ОСОБА_3 у виконкомі сільської ради заповіт не посвідчено. До дня смерті і на момент смерті з ОСОБА_3 були зареєстровані і проживали дружина ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та син дружини ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Оскільки заповіту ОСОБА_3 не залишав, то спадкування відбулося за законом. Після смерті ОСОБА_3 , інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, окрім ОСОБА_2 , не було. Оскільки ОСОБА_2 постійно проживала із чоловіком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивачки ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облазницької сільської ради, загальною площею 1,69 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №007284 від 17.03.2000 року. Також у склад спадщини увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облазницької сільської ради, загальною площею 1,87 га, які вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , проте юридично не оформила своїх спадкових прав. Згідно довідки Гніздичівської селищної ради №164 від 10.06.2021 року, ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від імені ОСОБА_5 у виконкомі сільської ради заповіт не посвідчено. До дня смерті і на день смерті ОСОБА_2 проживала без реєстрації у сестри ОСОБА_1 ,1930 року народження. Оскільки заповіту ОСОБА_5 не залишала, то спадкування відбулося за законом. Зазначає, що ОСОБА_2 після смерті свого сина залишилася одинокою, а тому позивачка вирішила забрати її до себе на постійне спільне проживання, де вона і померла. Оскільки вона постійно проживала із сестрою на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила.

01.06.2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у його видачі, через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на території Облазницької сільської ради. Окрім того позивачка не може документально (метричними даними) підтвердити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2 , оскільки у неї відсутні свідоцтва про народження та одруження сестри. Також позивачка не має можливості документально підтвердити факт її спільного проживання із сестрою на час відкриття спадщини.

За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду із вимогою про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вимогами про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 14.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 28.09.2021 року в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в особі керівника в строк до 19 жовтня 2021 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірену копію актового запису про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрований в Облазницькій сільській раді Жидачівського району Львівської області від 04.08.1979 року.

19.10.2021 року начальником Жидачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Г.Луценконадіслано копію актового запису про шлюб №7 від 04.08.1979 року на ОСОБА_3 та ОСОБА_6 по с.Облазниця Жидачівського району Львівської області.

Ухвалою від 23.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з мотивів викладених у позовній заяві. Просив позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої із змістом позовної заяви ознайомлені, позовні вимоги визнають і заперечень щодо позовних вимог не мають. Крім того, просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 25.02.2015 року (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облазницької сільської ради, загальною площею 1,87 га, що належали померлому, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №007282 від 17.03.2000 року (а.с.14).

Згідно довідки Гніздичівської селищної ради №317 від 10.09.2020 року, ОСОБА_3 був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від імені ОСОБА_3 у виконкомі сільської ради заповіт не посвідчено. До дня смерті і на момент смерті з ОСОБА_3 були зареєстровані і проживали дружина ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та син дружини ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

Оскільки заповіту ОСОБА_3 не залишав, то спадкування відбулося за законом.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, окрім дружини - ОСОБА_2 не було.

ОСОБА_2 постійно проживала із чоловіком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №64545228 від 28.04.2021 року, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 08.01.2020 року (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облазницької сільської ради, загальною площею 1,69 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №007284 від 17.03.2000 року (а.с.19).

Також у склад спадщини увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облазницької сільської ради, загальною площею 1,87 га, які вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , проте юридично не оформила своїх спадкових прав.

Згідно довідки Гніздичівської селищної ради №164 від 10.06.2021 року, ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від імені ОСОБА_5 у виконкомі сільської ради заповіт не посвідчено. До дня смерті і на день смерті ОСОБА_2 проживала без реєстрації у сестри ОСОБА_1 ,1930 року народження (а.с.18).

Оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишала, то спадкування відбулося за законом.

Судом також встановлено, що інших спадкоємців першої черги за законом немає, оскільки син ОСОБА_2 ОСОБА_4 помер швидше за матір, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 04.01.2019 року (а.с.16).

Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Позивачка постійно проживала із своєю сестрою ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила, що також підтверджується Витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №64547563 від 28.04.2021 року, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).

Відповідно до витягу з актового запису про народження №9 від 10.05.1930 року, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 у с.Жирово Жидачівського району Львівської області та її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.11).

Як вбачається із копії запису акту про укладення шлюбу №7, 04.08.1979 року укладено шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.44)

Листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №59/02-31 від 01.06.2021 року (а.с.24), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Крім того позивачка не може документально (метричними даними) підтвердити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2 , оскільки у неї відсутні свідоцтва про народження та одруження сестри. Також позивачка не має можливості документально підтвердити факт її спільного проживання із сестрою на час відкриття спадщини.

Як видно з копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.9 на звороті), остання зареєстрована у с.Жирівське Жидачівського району Львівської області.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні, кожен окремо, дали покази про те, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 постійно проживала та здійснювала догляд за своєю сестрою у с.Жирівське Жидачівського району Львівської області, займалася її похованням. Інших дітей у ОСОБА_2 , крім сина - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не було.

Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Суд зауважує, що метою встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини є необхідність реалізації позивачем права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи та показами свідків, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є рідною сестрою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом із ОСОБА_2 в с.Жирівське Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позов у цих частинах є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права на спадкове майно.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки оригінали Державних актів на право власності на земельні ділянки втрачено, то доказом того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві приватної власності належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, є довідка від 14.05.2021 року №29-13-0.22-161/104-21 надана Відділом у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, згідно якої у книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області зареєстровані Державні акти Серії III-ЛВ №007282 від 17.03.2000 року на ОСОБА_3 . Реєстраційний номер 315. Площа земельної ділянки 1,8700 га; та Серії III-ЛВ №007284 від 17.03.2000 року на ОСОБА_3 . Реєстраційний номер 317. Площа земельної ділянки 1,6900 га. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Підстава для передачі (надання) землі у приватну власність: рішення сесії Облазницької сільської ради від 01.03.2000 року та копії вищевказаних державних актів (а.с.14, 19, 21).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, в тому числі через відсутність у неї правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, а також відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 , перешкоджає їй в реалізації спадкових прав.

Відтак, враховуючи вищевикладене, вимога про визнання за позивачем права власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, також підлягає до задоволення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є рідною сестрою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом із ОСОБА_2 в с.Жирівське Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облазницької сільської ради, загальною площею 1,87 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №007282 від 17.03.2000 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облазницької сільської ради, загальною площею 1,69 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №007284 від 17.03.2000 року

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 січня 2022 року.

Головуючий суддя С.І Сливка