Провадження № 22-ц/801/61/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 рокуСправа № 127/14997/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Ковальчука О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року, ухвалене суддею Гуменюком К.П., дата складення повного тексту рішення невідома, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, до закінчення сином навчання у Вищому професійному училищі № 11 м. Вінниці, тобто до 30 червня 2022 року.

В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано.

У шлюбі в них народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням суду з відповідача на утримання дітей стягувалися аліменти, однак, діти досягли повноліття і стягнення аліментів на дітей припинилося.

ІНФОРМАЦІЯ_3 син досяг повноліття, але з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2022 року він навчається у ВПУ № 11 м. Вінниці за спеціальністю «слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, рихтувальник кузовів» на денній формі навчання. Крім того, він має погане здоров`я, проблеми із зором, варикоз, грижі, на його лікування витрачаються чималі кошти, крім того він потребує допомоги при навчанні, оскільки загалом кошти витрачаються на лікування, а на підручники та канцелярське приладдя не вистачає коштів.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається у Вищому професійному училищем №11 м. Вінниці, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 червня 2021 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В скарзі зазначає, що судом при визначенні розміру аліментів не було взято до уваги, що вона змушена витрачати чималі кошти на його лікування, у зв`язку з чим на одяг, харчування та канцелярське приладдя не вистачає коштів; посилаючись на взаємний обов`язок батьків судом проігноровано ту обставину, що вона не працевлаштована, перебуває на обліку, як безробітна, у неї на утриманні знаходяться ще двоє дітей, які теж потребують утримання, а відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, отримує пенсію за вислугу років та працює.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

За рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2013 в цивільній справі №127/23313/13-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , стягувалися аліменти на утримання дітей, в тому числі, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-7).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 досяг повноліття.

Відповідно до довідки голови правління ОСББ «Москаленка 69» №148 від 19.05.2021, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.04.2010 проживає разом із матір`ю у житловому приміщенні АДРЕСА_1 (а.с.5).

Згідно з довідкою №104, виданою 14.05.2021 директором Вищого професійного училища, ОСОБА_4 є учнем ВПУ №11 м. Вінниці з 01.09.2019 по 30.06.2022 за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, рихтувальник кузовів». Денна форма навчання (а.с.4).

Вказані обставини не заперечувалися сторонами.

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 199 СК України зазначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановивши, що повнолітній син сторін ОСОБА_4 навчається у Вищому професійному училищі №11 м. Вінниці, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, взявши до уваги взаємний обов`язок батьків по його утриманню, дослідивши надані сторонами докази, взявши до уваги позицію відповідача у справі, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, визначивши аліменти в розмірі 1/6 всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Відповідач, який у відзиві на позов стверджував, що не працює та не має доходів, не оскаржував рішення суду про стягнення з нього аліментів у визначеному судом розмірі, а отже погодився з таким розміром аліментів та можливістю сплачувати їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не було взято до уваги, що вона змушена витрачати чималі кошти на лікування сина, у зв`язку з чим на одяг, харчування та канцелярське приладдя не вистачає коштів.

Однак, такі доводи не беруться колегією суддів до уваги, оскільки документи, які були подані позивачкою разом із позовною заявою (копії листів призначень, висновків, досліджень, фіскальних чеків, квитанцій) стосуються періоду до досягнення ОСОБА_4 повноліття (до ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

При цьому, як встановлено судом, з відповідача на користь позивачки стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_1 у разі наявності на те законних підстав не була позбавлена можливості на звернення до суду (в порядку ст. 185 СК України) з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (зокрема, витрати на лікування).

Також ОСОБА_1 зазначає в скарзі про те, що суд, пославшись на взаємний обов`язок батьків по утриманню сина проігнорував ту обставину, що вона не працевлаштована, перебуває на обліку, як безробітна, у неї на утриманні знаходяться ще двоє дітей, які теж потребують утримання, а відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, отримує пенсію за вислугу років та працює.

Разом з цим, ОСОБА_1 жодних доказів ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції на підтвердження вказаних обставин не надала, а тому в суду першої інстанції і не виникло обов`язку по дослідженню вказаних обставин.

ОСОБА_1 ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не мотивувала, чому з відповідача підлягають до стягнення аліменти саме у визначеному неї розмірі -1/4 частка від заробітку (доходу) відповідача, отже розмір аліментів необґрунтований.

В даному випадку апеляційний суд вважає, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, однак, ОСОБА_1 відповідних доказів не надала.

У довідці з навчального закладу лише вказано про форму навчання (денна), без вказівки на форму оплати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.В. Ковальчук