ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 січня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/4978/21

Головуючий у першій інстанції Пантелієнко В. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/48/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 листопада 2021 року (ухвалене о 11:41, повний текст рішення складено 05 листопада 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ніжинської міської ради щодо незабезпечення його, як особи віднесеної до 1 категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, жилою площею протягом тривалого періоду часу з дня подання ним заяви про позачергове забезпечення жилою площею;

2) зобов`язати Виконавчий комітет Ніжинської міської ради розглянути питання щодо можливості негайного покращення умов для проживання його та членів його родини, згідно норм, встановлених законодавством.

Позов обґрунтовував тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 1 категорії, а також є особою з інвалідністю внаслідок війни третьої групи.

Рішенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 18.02.1992 №35 позивач разом із родиною був поставлений на квартирний облік та включений у список позачергового отримання житла. В подальшому рішенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 17.06.2011 № 267 його включено до списку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, віднесених до 1 категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи і з 2016 року по даний час він перебуває у черзі під обліковим № 13.

До цього часу позивач та його родина житлом не забезпечені, чим понад 10 років порушується його право як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на позачергове забезпечення жилою площею протягом одного року з дня подання ним відповідної заяви, передбачене п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03.11.2021 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення ухвалене без урахування судом правових висновків у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 203/1784/16-ц та постановах Верховного Суду України від 28.02.2011 у справі № 21-17а11, від 14.09.2011 у справі № 6-56019св10.

Заявник зазначає, що дійшовши висновку, що надання позивачу житлового приміщення раніше попередніх 12 осіб у черзі призведе до порушення прав останніх, районний суд мав залучити їх до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача для підтвердження доводів відповідача та обґрунтування у судовому засіданні, чому саме кожен з них в черзі має визначене для себе місце з таким самим статусом.

Указує, що довільні посилання на порушення прав нібито інших осіб щодо квартирного обліку є непереконливими.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 перебуває на квартирному обліку у Виконавчому комітеті Ніжинської міської ради як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 за № 13, а в загальнообласному реєстрі за № 186. Вирішення питання покращення житлових умов сім`ї позивача можливе при виділенні коштів з Державного бюджету України на фінансування державної програми «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, починаючи з 2014 року Законами України про Державний бюджет України на відповідні роки кошти на виконання даної державної програми не виділялись.

Будь-яка перевага в порівнянні з постраждалими особами відповідного статусу в позачерговому виділенні житла чинним законодавством не передбачена, а тому негайне покращення умов для проживання позивача та членів його родини буде прямим порушенням прав громадян, що перебувають у черзі перед ним.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для визнання бездіяльності відповідача протиправною відсутні, позивач має бути забезпечений житлом у порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла раніше нього, що відповідатиме положенням статті 43 ЖК України. Надання позивачу житлового приміщення раніше цих осіб призведе до порушення прав останніх.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1986 році 1 категорії та є особою з інвалідністю внаслідок війни третьої групи, має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується відповідними посвідченнями (а.с. 10).

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 11.08.2021 № 15.202/15184 ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , зі складом сім`ї: теща ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_3 , сестра дружини ОСОБА_4 , син дружини ОСОБА_5 (а.с. 11).

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.10.2017 (справа № 740/1222/17), залишеним без змін постановою апеляційного суду Чернігівської області від 26.12.2017 та постановою Верховного Суду від 28.11.2019 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ніжинської міської ради про визнання протиправними дій щодо зміни черговості забезпечення житлом відмовлено (а.с. 17-20).

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 35 від 18.02.1992 позивача разом з сім`єю взято на квартирний облік та включено до списку громадян, віднесених до 2 категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, для першочергового отримання жилої площі. Станом на 01.06.2011 ОСОБА_1 перебував у вказаному списку під №4.

Рішенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 267 від 17.06.2011 внесено зміни до справи квартирного обліку позивача, яким його разом із сім`єю включено до списку громадян, віднесених до 1 категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що перебувають на квартирному обліку.

Згідно листа виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 02.2-04/Б-1998 від 29.08.2016 ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку за місцем проживання у позачерговому списку як такий, що віднесений до першої категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи за № 13 (а.с. 14-20).

За інформацією Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 13.08.2021 № 01.204/Б-2307, наданою у відповідь на заяву позивача, станом на 01.08.2021 позивач разом із сім`єю перебувають на квартирному обліку за місцем проживання у позачерговому списку осіб, віднесених до І категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи (особа з інвалідністю третьої групи) під №13. У період з 2011 року по 2021 рік 8 сімей, які перебували на квартирному обліку у порядку черговості отримали житло, відповідно до чинного законодавства (а.с. 13).

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Громадянам України, які відповідно до закону потребують соціального захисту, соціальне житло надається безоплатно.

Згідно зі статтею 9 ЖК УРСР забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 43 ЖК УРСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством цим Кодексом та іншими актами законодавства.

З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Законодавством України окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

Так, частиною 1 статті 46 ЖК України передбачено надання жилого приміщення поза чергою особам з інвалідністю внаслідок Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них особам з інвалідністю першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права осіб з інвалідністю Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Згідно з частинами 2, 3 статті 46 ЖК України поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством.

Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

За пунктом 10 частини першої статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім`ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.

Відповідно до статті 95 Конституції України бюджетна система держави будується на засадах справедливого й неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з частиною першою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

У своїх поясненнях та відзиві на апеляційну скаргу Департамент соціального захисту населення Чернігівської облдержадміністрації вказував, що вирішення питання покращення житлових умов сім`ї позивача можливе при виділенні коштів з Державного бюджету України на фінансування державної програми «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак з 2014 року Законами України про Державний бюджет на відповідні роки кошти на виконання вказаної програми не виділялись.

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив у тому числі зобов`язати Виконавчий комітет Ніжинської міської ради розглянути питання щодо можливості негайного покращення умов для проживання ОСОБА_1 та членів його родини, згідно норм, встановлених законодавством.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством передбачено та врегульовано порядок надання житла особам, які потребують поліпшення житлових умов, а також особам, які мають переваги в одержанні жилих приміщень перед іншими категоріями.

Встановив, що таке забезпечення можливе, зокрема, за умови відповідного бюджетного фінансування, та з урахуванням прав та інтересів інших осіб, які потребують поліпшення житлових умов і перебувають у черзі на надання житла перед позивачем.

При цьому, районний суд не встановив існування у позивача, який перебуває у відповідній черзі з порядковим номером 13, переваг перед іншими особами з таким же статусом, які перебувають на квартирному обліку у черзі перед ним. Тобто внаслідок задоволення позовних вимог ОСОБА_1 будуть порушені права інших осіб, які перебувають у черзі на отримання житла перед ним, на позачергове отримання житла.

Загальний принцип черговості полягає у встановленні своєрідного пріоритету осіб, що перебувають на початку умовної черги під першими обліковими номерами у порівнянні з особами, що перебувають у черзі за послідуючими обліковими номерами під час вирішення чи розгляду певних питань.

Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів № 470 від 11.12.1984, відповідно до пункту 23 яких громадяни, взяті на квартирний облік, вносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. З числа вказаних громадян складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Відповідно до підпункту 1 пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень.

Підпунктом 3 пункту 38 Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Отже, забезпечення житлом таких осіб можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством.

Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд правильно виходив із того, що позивач має право на позачергове отримання житла, проте забезпечення його житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством, та що позивачем не надано суду доказів наявності переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у цьому списку йому передують.

Позивач має право на забезпечення житлом лише за умови надходження його черги на отримання житла. Враховуючи, що попереду позивача у черзі знаходиться значна кількість осіб, які потребують поліпшення житлових умов, порушення черговості є порушенням норм чинного законодавства та прав цих осіб, а отже правові підстави для задоволення позову відсутні.

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у схожих за змістом правовідносинах у постановах від 12.03.2018 у справі № 676/1707/17-ц (провадження № 61-3775св18), від 30.01.2020 у справі № 335/3599/18 (провадження № 61-11670св19), від 24.02.2020 у справі № 725/3605/19 (провадження № 61-575св20), від 03.04.2020 у справі № 344/8248/17-ц (провадження № 61-40928св18), від 22.05.2020 у справі № 522/16805/17 (провадження № 61-37786св18), від 28.01.2021 у справі № 328/1568/19 (провадження № 61-9805св20) та від 03.06.2021 у справі № 522/6826/19 (провадження № 61-3778св21).

Вищенаведеним також спростовуються доводи апеляційної скарги про непереконливість довільних посилань на порушення прав нібито інших осіб щодо квартирного обліку.

Не є слушними посилання апеляційної скарги на необхідність урахування судом правових висновків у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 203/1784/16-ц та постановах Верховного Суду України від 28.02.2011 у справі № 21-17а11, від 14.09.2011 у справі № 6-56019св10 враховуючи наступне.

Так, предмет спору, сторони у справах, фактичні обставини у справах, на які посилається позивач суттєво відрізняються між собою, отже не є подібними. Посилання на обставини, що встановлені в конкретній справі (зобов`язання забезпечення житлом сім`ї інваліда, членами якої також є інваліди, які проживають в орендованому за власний рахунок житлі тривалий час, а також перерахування цільовим призначенням коштів на рахунок Райвиконкому для придбання житла), як на підставу для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову не заслуговують на увагу.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03.06.2021 у справі № 522/6826/19.

Колегія суддів не бере до уваги посилання позивача на необхідність залучення районним судом до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача попередніх 12-ти осіб для підтвердження доводів відповідача та обґрунтування у судовому засіданні, чому саме кожен з них в черзі має визначене для себе місце з таким самим статусом, оскільки оскаржуване рішення не порушує прав вказаних осіб.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають вищевикладеним нормам чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, встановленим обставинам справи та наданим на їх підтвердження доказам, оцінка яких проведена відповідно до вимог процесуального закону.

Належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження зворотного позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення суду, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору, у зв`язку з чим відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03.11.2021 належить залишити без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на дане рішення суду, відповідно, залишити без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 січня 2022 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко