ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/122/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Шевчук Г.М.

Суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

за участі секретаря - Романська К.М.

та сторін представника акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» - адвокат Данилевич А.Б.,представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Федірка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/18284/21 за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року, постановлену суддею Герчаківською О. Я., за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» про захист прав споживача, визначення розміру заборгованості за зобов`язанням після реструктуризації, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» про захист прав споживача, визначення розміру заборгованості за зобов`язанням після реструктуризації.

04 листопада 2021 року представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Федріко В.С. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив суд вжити заходів забезпечення позову у цивільній справі № 607/18284/21: зупинити стягнення за виконавчим листом № 2/593/448/2014, виданим 27 лютого 2015 року Бережанським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10019/032 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованості за Кредитним договором № 108 від 29 липня 2008 року у сумі 832278,36 грн; заборонити всім суб`єктам державної реєстрації, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, державним і приватним виконавцям вчиняти реєстраційні дії щодо житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 192,2 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , який 29 листопада 2008 року на підставі Іпотечного договору укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ «Ощадбанк», передано в іпотеку для забезпечення виконання кредитного зобов`язання.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову адвокат Федріко В. С. зазначив, що 24 листопада 2014 року рішенням Бережанського районного суду по справі № 593/448/2014 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10019/032 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованість за Кредитним договором № 108 від 29 липня 2008 року у розмірі 55 131,50 дол. США, що еквівалентно 832 278,36 гривень, згідно курсу НБУ станом на 24 листопада 2014 року, в тому числі прострочена заборгованість по кредиту 50 470,93 дол. СІЛА, прострочена заборгованість по процентах 3 827,61 дол. СІЛА, пеня по тілу кредиту 586,22 дол. США, пеня по відсотках 246,74 дол. США та стягнуто судовий збір в розмірі 3 654 гривні. На виконання вказаного рішення суду, 27 лютого 2015 року Бережанським районним судом видано виконавчий лист № 2/593/448/2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10019/032 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованість за Кредитним договором № 108 від 29 липня 2008 року у сумі 832278,36 грн. 04 березня 2015 року постановою ВДВС Бережанського РУЮ відкрито виконавче провадження № 46734546 з виконання виконавчого листа № 2/593/448/2014, виданого 27 лютого 2015 року Бережанським районним судом Тернопільської області.

Зазначає, що задоволення судом позову у справі 607/18284/21 може бути визначений розмір заборгованості за зобов`язаннями за кредитним договором №108 від 29.07.2008 року після реструктиризації, який буде значно відрізнятись від розміру заборгованості яка стягується за виконавчим листом № 2/593/448/2014 виданим 27.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 55131,50 дол. США, а тому існує загроза, що буде звернено стягнення на майно заявника за рішенням суду до реструктиризації боргу.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року заяву адвоката Федірка Володимира Степановича в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» про захист прав споживача, визначення розмір у заборгованості за зобов`язанням після реструктуризації задоволено частково.

Заборонено всім суб`єктам державної реєстрації, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, державним і приватним виконавцям вчиняти реєстраційні дії щодо житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 192,2 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , який 29 листопада 2008 року на підставі Іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ «Ощадбанк», передано в іпотеку для забезпечення виконання кредитного зобов`язання.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» - адвокат Данилевич А.Б. звернулась із апеляційною скаргою на ухвалу суду. Вважає ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області необґрунтованою, такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права та невірного застосування матеріального права. Просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/18284/21 від 05.11.2021.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що вжиття даних заходів забезпечення позову, суперечать нормам матеріального права, а дані заходи спрямовані на невиконання рішення суду і неотримання Банком коштів від реалізації іпотечного майна.

Зазначає, що відповідно до п.2 Постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що недопустимо забезпечмо, позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили, що Тернопільський міськрайонний суд порушив дану норму та зупинив виконання судові рішення, яке набрало законної сили.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу АТ "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 05.11.2021 р. по справі № 607/18284/21 без змін. Посилається на те, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду по справі № 607/18284/21 про вжиття заходів по забезпеченню позову є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга АТ "Державний ощадний банк України", є повністю безпідставною і не підлягає до задоволення

Вказує, що постановляючи 05.11.2021 р. ухвалу про забезпечення позову по справі № 607/18284/21, Тернопільський міськрайонний суд правильно виходив з того, що з наведених у клопотанні про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити дії, є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» - адвокат Данилевич А.Б., підтримала апеляційну скаргу посилаючись на доводи наведені в ній. Ухвалу суду першої інстанції просила скасувати.

Представник представника заявника ОСОБА_1 - адвокат Федірко В.С., заперечив апеляційну скаргу, ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою.

Інші учасники справи в судове засіданні не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту апеляційної скарги свідчить про те, що ухвала суду оскаржується АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» тільки у частині забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не повністю відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову частково шляхом заборони всім суб`єктам державної реєстрації, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, державним і приватним виконавцям вчиняти реєстраційні дії щодо житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 192,2 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , який 29 листопада 2008 року на підставі Іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ «Ощадбанк», передано в іпотеку для забезпечення виконання кредитного зобов`язання, суд першої інстанції виходив із того, що захід забезпечення позову про застосування якого просить позивач не є співмірним з заявленими позовними вимогами.

Однак, з висновками суду першої інстанції погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» про захист прав споживача, визначення розміру заборгованості за зобов`язанням після реструктуризації.

Ухвалою судді від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі.

04 листопада 2021 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Федріко В.С. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив суд вжити заходів забезпечення позову у цивільній справі № 607/18284/21: зупинити стягнення за виконавчим листом № 2/593/448/2014, виданим 27 лютого 2015 року Бережанським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10019/032 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованості за Кредитним договором № 108 від 29 липня 2008 року у сумі 832278,36 грн; заборонити всім суб`єктам державної реєстрації, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, державним і приватним виконавцям вчиняти реєстраційні дії щодо житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 192,2 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , який 29 листопада 2008 року на підставі Іпотечного договору укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ «Ощадбанк», передано в іпотеку для забезпечення виконання кредитного зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 46734546 з виконання виконавчого листа № 2/593/448/2014, виданого 27 лютого 2015 року Бережанським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10019/032 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованості за Кредитним договором № 108 від 29 липня 2008 року у сумі 832278,36 грн та судового збору в сумі 3654 грн;

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений статтею 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи частково заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Федірка В.С. про забезпечення позову суд першої інстанції вважав, що захід забезпечення позову про застосування якого просить позивач є співмірним з заявленими позовними вимогами та не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Однак колегія суддів не погоджується з даним висновком суду.

Суд не звернув увагу на те, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року в справі № 361/6799/14-ц (провадження № 61-16714св21).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що 24 листопада 2014 року рішенням Бережанського районного суду по справі № 593/448/2014 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10019/032 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованість за Кредитним договором № 108 від 29 липня 2008 року у розмірі 55 131,50 дол. США, що еквівалентно 832 278,36 гривень, згідно курсу НБУ станом на 24 листопада 2014 року, в тому числі прострочена заборгованість по кредиту 50 470,93 дол. СІЛА, прострочена заборгованість по процентах 3 827,61 дол. СІЛА, пеня по тілу кредиту 586,22 дол. США, пеня по відсотках 246,74 дол. США та стягнуто судовий збір в розмірі 3 654 гривні.

На виконання вказаного рішення суду, 27 лютого 2015 року Бережанським районним судом видано виконавчий лист № 2/593/448/2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10019/032 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованість за Кредитним договором № 108 від 29 липня 2008 року у сумі 832278,36 грн. 04 березня 2015 року постановою ВДВС Бережанського РУЮ відкрито виконавче провадження № 46734546 з виконання виконавчого листа № 2/593/448/2014, виданого 27 лютого 2015 року Бережанським районним судом Тернопільської області.

Фактично заявник просить вжити заходи забезпечення позову з метою перешкоджання виконання судового рішення, яке набрало законної сили, у іншій справі з приводу іншого спору, що виходить за межі мети забезпечення позову, яка полягає у вжитті судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення у випадку задоволення заявлених позовних вимог саме у даній справі.

Верховним Судом у постанові від 3 квітня 2019 року у справі №211/129/18-ц сформульовано правову позицію, згідно з якої суд не може заборонити державному виконавцеві вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. Вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки не обґрунтована заявником у контексті необхідності застосування таких заходів, а також у контексті їх співмірності та відповідності до заявлених позовних вимог».

Однак суд першої інстанції у порушення вимог ст.263 ЦПК України на наведене належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони всім суб`єктам державної реєстрації, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, державним і приватним виконавцям вчиняти реєстраційні дії щодо житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 192,2 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , який 29 листопада 2008 року на підставі Іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ «Ощадбанк», передано в іпотеку для забезпечення виконання кредитного зобов`язання.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині задоволення заяви про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року скасувати в частині задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалити в цій частині нове рішення яким у задоволенні заяви адвоката Федірка В.С. в інтересах ОСОБА_1 , про вжиття заходів забезпечення позову відмовити. В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 18 січня 2022 року.

Головуюча: Шевчук Г.М.

Суддів: Костів О.З.

Міщій О.Я.