Справа № 128/3291/16-ц
Провадження № 22-ц/801/65/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Міхасішина І.В., Сопруна В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кобенди Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційні скарги особи, яка не брала участі - Державного підприємства «Вінницьке лісове господарство» та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 адвоката Грабіка Максима Сергійовича

на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Ганкіної І.А., дата складення повного тексту не зазначена

в справі № 128/3291/16-ц

за позовом Казенного науково-виробничого об`єднання «Форт» МВС України (позивач)

до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (відповідач)

за участю ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору)

про визнання протиправним та скасування наказу,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року Казенне науково-виробниче об`єднання «Форт» МВС України звернулося до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 листопада 2001 року рішенням Вінницької обласної ради № 516 КНВО «Форт» МВС України було надано у постійне користування земельну ділянку площею 4,6147 га на території Бохоницької сільської ради Вінницького району для розташування «Лабораторії по вивченню швидкісних вимірювань траєкторії польоту куль при випробуванні спецвиробів» та видано державний акт на право постійного користування землею І-ВН № 003190. Зазначена земельна ділянка обліковується у позивача на рахунку 122 «Право користування майном» в сумі 1 003 697,00 грн.

22 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження та зареєстровано за № 000145, порушене за ознаками злочину передбаченого частиною 2 статті 364 КК України щодо зловживання службовим становищем посадовими особами Держгеокадастру у Вінницькій області під час погодження проекту відведення земельної ділянки 0,9 га та надання її у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.

З матеріалів вказаного кримінального провадження представник КНВО «Форт» МВС України виявив, що незважаючи на те, що вказана земельна ділянка відноситься до категорії земель промисловості та рахується за КНВО «Форт» МВС України, наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 19.06.2015 № 2-635/20-15-сг було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою проекту відведення земельної ділянки площею 0,9 га, яка розташована на території Бохоницької сільської ради, Вінницького району, для ведення особистого селянського господарства. При цьому, не було враховано, що вказана земельна ділянка відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення та надана КНВО «Форт» МВС України у постійне користування. Наказом головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 26.08.2015 № 2-3241/20-15-сг було затверджено документацію із землеустрою та надано земельну ділянку площею 0,9000 га. у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.

25 липня 2016 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/15743/16-к (провадження №1-кс/127/5609/16) накладено арешт на зазначену земельну ділянку та заборонено її подальше відчуження.

Незважаючи на це, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0003 площею 0,9 га для ведення особистого селянського господарства на території Бохоницької сільської ради Вінницького району за межами населеного пункту. Дана земельна ділянка передана йому у приватну власність безоплатно на підставі ст. 121 Земельного кодексу України.

Відповідно до звіту ТОВ «Вінекс» про експертну грошову оцінку даної земельної ділянки, від 15 вересня 2016 р. її ринкова вартість складає 678 077 грн. Згідно до інформації наявної в формі №6-зем дана земельна ділянка рахується в забудованих землях, що перебували в користуванні КНВО "Форт" та відноситься до категорії земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. У відповідності до кваліфікації видів цільового призначення земель, землі для ведення особистого селянського господарства відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення. Однак, при погоджені проекту відведення даної земельної ділянки відповідачем було надано висновок про погодження даного проекту, в якому в порушення вимог законодавства України зазначено категорію земельної ділянки сільськогосподарські землі, що не відповідає формі №6-зем та планово-картографічним матеріалам наявним в управлінні.

Крім того, за твердженнями позивача на момент винесення оскаржуваного наказу від 26.08.2015р. №2-3241/20-15-сг "Про затвердження документації з землеустрою та надання земельної ділянки у власність" не існувало жодного передбаченого Законом документу, який припиняв право постійного користування у користувача - КНВО Форт МВС України. Відтак вказаний наказ суперечить положенням ч. 5 ст. 116 ЗК України. Водночас, у листах від 30.03.2015р. №1642 та від 09.12.2014р. №7361 позивач не надавав відмови від права користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 . За таких обставин, відсутність добровільної відмови від права постійного користування позивачем та відповідного рішення, яке б передувало вилученню земельної ділянки, що є обов`язковим, не узгоджується із вимогами чинного законодавства.

Враховуючи вказане, позивач вважає, що земельна ділянка кадастровий номер :01:005:0003 площею 0,9 га для ведення особистого селянського господарства на території Бохоницької сільської ради Вінницького району за межами населеного пункту надана у власність гр. ОСОБА_1 незаконно та всупереч чинному законодавству, а тому просив визнати протиправним і скасувати наказ відповідача від 26.08.2015 року № 2-3241/20-15-сг.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 26.08.2015 № 2-3241/20-15-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства».

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на користь Казенного науково-виробничого об`єднання «Форт» МВС України судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. за рахунок державних асигнувань.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

18 листопада 2021 року особа, яка не брала участі у справі - ДП «Вінницьке лісове господарство» подало апеляційну скаргу, в яких посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також вирішення судом питання про права і обов`язки особи, яка не брала участі у справі, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Також не погоджуючись із рішенням суду та вважаючи його незаконним, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 адвокат Грабік М.С. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Доводи апеляційної скарги ДП «Вінницьке лісове господарство» полягають в тому, що предметом спору є земельна ділянка, що належить до земель державного лісового фонду щодо яких законом встановлений спеціальний правовий режим - обмеження у цивільному обороті, як таких, що не можуть передаватися у власність для сільськогосподарських цілей. Крім того, спірна частина земельної ділянки перебуває в постійному користуванні ДП «Вінницьке лісове господарство».

В свою чергу представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, адвокат Грабік М.С. обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що позивач не набув права користування земельною ділянкою, так як не зареєстрував своє право постійного користування відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, на думку апелянта підстав для відмови в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не було, що підтверджено вироком суду, який має преюдиційний характер для цієї справи.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Грабіка М.С. Казенне науково-виробниче об`єднання «Форт» МВС України просило рішення суду залишити без змін.

Представник Головного управління Держгеокадастру надав суду письмові пояснення, в яких підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просив її задовольнити.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ДП «Вінницьке лісове господарство».

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору адвоката Грабіка М.С.

Ухвалою від 17 грудня 2021 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_1 адвокат Грабік М.С. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Інші учасники справи, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що 14 листопада 2001 року рішенням № 516 Вінницької обласної ради КНВО «Форт» МВС України надано у постійне користування земельну ділянку площею 4,6147 га на території Бохоницької сільської ради Вінницького району для розташування «Лабораторії по вивченню швидкісних вимірювань траєкторії польоту куль при випробуванні спецвиробів» та видано державний акт на право постійного користування землею І-ВН №003190 (т.1 а.с. 13, 10-12).

Зазначена земельна ділянка обліковується на рахунку 122 «Право користування майном» в сумі 1003697,00 грн.

27.07.2016 під час ознайомлення з кримінальним провадженням №000145 порушеним за ознаками злочину передбаченого частиною 2 статті 364 КК України щодо зловживання службовим становищем посадовими особами Держгеокадастру у Вінницькій області відносно погодження проекту відведення земельної ділянки 0,9 га та надання її у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, представник підприємства виявив, що наказом головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 19.06.2015 №2-635/20-15-сг було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою проекту відведення земельної ділянки площею 0,9 га, яка розташована на території Бохоницької сільської ради, Вінницького району, для ведення особистого селянського господарства, в межах земельної ділянки позивача гр. ОСОБА_2 (т.1, а.с.8). При цьому, не було враховано, що вказана земельна ділянка відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення і вже була надана КНВО «Форт» МВС України у постійне користування (т.1, а.с.7).

Відповідно до звіту ТОВ «Вінекс» про експертну грошову оцінку даної земельної ділянки від 15 вересня 2016 р. ринкова вартість її складає 678 077 грн.(т.1, а.с. 30-41).

Згідно до інформації наявної в формі № 6-зем дана земельна ділянка рахується в забудованих землях, що перебували в користуванні КНВО «Форт» та відноситься до категорії земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (т.1, а.с. 29).

Однак погоджуючи проект відведення даної земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області зробило висновок, в якому в порушення вимог законодавства України, зазначено категорію земельної ділянки сільськогосподарські землі, що не відповідає формі № 6-зем та планово-картографічним матеріалам наявним в управлінні.

Разом з тим, матеріали справи містять докази про те, що на момент винесення оскаржуваного наказу від 26.08.2015 р. №2-3241/20-15-сг «Про затвердження документації з землеустрою та надання земельної ділянки у власність» не існувало жодного передбаченого Законом документу, який припиняв право постійного користування у користувача КНВО «Форт» МВС України. Так само відсутні докази того, що земельна ділянка з користування КНВО «Форт» МВС України вилучалась.

Позиція апеляційного суду

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як користувач землі був протиправно позбавлений права користування частиною належної йому земельної ділянки, а виданий наказ головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 19.06.2015 №2-635/20-15-сг суперечить вимогам закону, зокрема, статтям 92, 116, 141, 149 ЗК України, а тому порушене право позивача підлягає до відновлення шляхом постановлення судового рішення щодо визнання даного протиправним та його скасування.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанцій не відповідає.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦП України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

У разі пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Зазначені правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 17 квітня 2018 року у справі N 523/9076/16-ц (провадження N 14-61цс18); від 20 червня 2018 року у справі N 308/3162/15-ц (провадження N 14-178цс18); від 21 листопада 2018 року у справі N 127/93/17-ц (провадження N 14-392цс18); від 12 грудня 2018 року у справі N 570/3439/16-ц (провадження N 14-512цс18); від 12 грудня 2018 року у справі N 372/51/16-ц (провадження N 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі N 554/10058/17 (провадження N 14-20цс19).

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Тлумачення вказаних норм процесуального права свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права, а в разі задоволення позову, вимога позивача має бути задоволеною «за рахунок» відповідача.

Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі N 344/16101/17 (провадження N 61-9395св20).

Зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом першої інстанції обставини справи засвідчують, що спір виник не лише між позивачем і відповідачем, а й безпосередньо з третьою особою ОСОБА_1 , який є власником частини спірної земельної ділянки.

Для прикладу, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 січня 2021 року в справі № 753/905/18 (провадження № 61-12528св19), від 10 березня 2021 року у справі № 127/2209/18 (провадження № 61-17711св20, ЄДРСРУ № 95574628), від 17 березня 2021 року у справі № 201/8844/18 (провадження № 61-13663св20, ЄДРСРУ № 95654049)/

В даній справі незважаючи на те, що у випадку задоволення позову скасовується підстава набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, тобто безпосередньо вирішуються питання про його права і обов`язки, його не було залучено до участі в справі, а пред`явлення позов до неналежного відповідача (не всіх належних відповідачів) є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того, до участі у справі не було залучено ДП «Вінницьке лісове господарство», яке також претендує на спірну земельну ділянку, так як стверджує, що в його постійному користуванні перебуває земельна ділянка, до складу якої входить і земельна ділянка, що передана у власність ОСОБА_1 .

Отже, позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу від 19.06.2015 №2-635/20-15-сг не може бути звернена лише до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, якого позивач визначив відповідачем, а й до інших осіб, зокрема, ОСОБА_1 (який є третьою особою у справі) та не залученого до участі у справі ДП «Вінницьке лісове господарство».

Зважаючи на викладене, у випадку якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі N 200/8461/15-ц).

Отже, вирішуючи спір судом першої інстанції не з`ясовані обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення, зокрема не виконані приписи процесуального законодавства щодо встановлення належності відповідача (відповідачів) під час вирішення спору по суті. Надаючи правовий аналіз заявленим у справі вимогам, суд першої інстанції у рішенні не дав неналежної оцінки суб`єктному складу судового процесу.

Внаслідок порушення норм процесуального права суд першої інстанції ухвалив рішення про права ОСОБА_1 який на час вирішення спору є власником частини спірної земельної ділянки та про права ДП «Вінницьке лісове господарство», у постійному користуванні якого перебуває частина земельної ділянки, що увійшла до складу земельної ділянки наданої у власність ОСОБА_1 , і за твердженням цієї особи, вона належить до земель лісогосподарського призначення.

За вказаних обставин апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову та зауважує, що відмова в позові з указаної підстави не перешкоджає Казенному науково-виробничому об`єднанню «Форт» МВС України звернутися до суду з позовом на загальних підставах з визначенням належного складу учасників справи.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі N 320/9049/18 (провадження N 61-8431св20), від 03 березня 2021 року у справі N 335/4558/19 (провадження N 61-5661св20).

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права відповідно частин 1, 3 статті 376 ЦПК України є підставами для зміни судового рішення суду першої інстанції та ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення по суті позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції

Згідно з частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апелянтом ДП «Вінницьке лісове господарство» сплачено судовий збір в сумі 3405 грн, а апелянтом ОСОБА_1 2067 грн, які підлягають стягненню з позивача, в задоволенні позову якого апеляційним судом відмовлено.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд, -

постановив:

Апеляційні скарги особи, яка не брала участі в справі - Державного підприємства «Вінницьке лісове господарство» та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 адвоката Грабіка Максима Сергійовича задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Казенного науково-виробничого об`єднання «Форт» МВС України до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу,- відмовити.

Стягнути з Казенного науково-виробничого об`єднання «Форт» МВС України на користь ОСОБА_1 сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 2067 грн.

Стягнути з Казенного науково-виробничого об`єднання «Форт» МВС України на користь ДП «Вінницьке лісове господарство» сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в сумі 3405 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 17.01.2022

Головуючий І.М. Стадник

Судді І.В. Міхасішин

В.В. Сопрун