Дата документу 12.01.2022
Провадження № 2/937/1023/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Честнєйшої Ю.О.,

за участю секретаря Макаренко В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визначити ідеальні частки співвласника земельної ділянки площею 971, 95 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки присадибна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки :01:032:0147, на підставі державного акту серія ЯД № 990012 від 17.10.2008, визнавши, що розмір частки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 43/100 частин та земельної ділянки площею 1928, 00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:032:0148, на підставі державного акту серія ЯД № 990014 від 17.10.2008, визнавши, що розмір частки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 1/2 частину.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на належні їй 43/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.05.1978 р№ 1-2190 та договору про зміну ідеальних часток від 18.05.1979 р№ 1-2540) та земельні ділянки: на підставі державного акту серія ЯД № 990012 від 17.10.2008 земельна ділянка площею 971, 95 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки присадибна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки :01:032:0147; на підставі державного акту серія ЯД № 990014 від 17.10.2008 земельна ділянка площею 1928, 00кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:032:0148. Власником 57/100 часток житлового будинку за вказаною вище адресою та співвласником вказаних вище земельних ділянок без визначення часток є ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 57/100 часток житлового будинку належали ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.05.1995 р№ 2-1668. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , онук померлої. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2 . У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.09.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, оскільки вказані вище земельні ділянки перебувають в спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без визначення часток. Тобто, для оформлення спадщини необхідно визначити частку кожного із співвласників в праві власності на вказані земельні ділянки.

У судове засідання позивач не з`явився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги, викладені в позовній заяві визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову судом не встановлено.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 ) /а.с.9/.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належні їй 43/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.05.1978 р№ 1-2190 та договору про зміну ідеальних часток від 18.05.1979 року р№ 1-2540) та земельні ділянки: на підставі державного акту серія ЯД № 990012 від 17.10.2008 земельна ділянка площею 971, 95 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки присадибна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки :01:032:0147; на підставі державного акту серія ЯД № 990014 від 17.10.2008 земельна ділянка площею 1928, 00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:032:0148 /а.с.7,8, 12,13/.

Власником 57/100 часток житлового будинку за вказаною вище адресою та співвласником вказаних вище земельних ділянок без визначення часток є ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 57/100 часток житлового будинку належали ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.05.1995 р№ 2-1668, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Мелітопольської міської ради Запорізької області № 2959 від 05.11.2021 /а.с.11/.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 , онук померлої.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є відповідач ОСОБА_2 .

У встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.09.2021 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, оскільки вказані вище земельні ділянки перебувають в спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без визначення часток /а.с.10/.

Згідно з наданою Мелітопольською державною нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) копією спадкової справи ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа після її смерті заведена 08.07.2021 на підставі заяви ОСОБА_2 . Номер у нотаріуса: 145/2021.

Згідно з наданою Мелітопольською державною нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) копією спадкової справи ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа після її смерті заведена 10.01.2012 на підставі заяви ОСОБА_1 . Номер у нотаріуса: 18/2012.

Статтею 15 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності спадкуються на загальних підставах.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5).

Отже, у зв`язку з тим, що частки співвласників земельної ділянки не визначені, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини у встановленому нотаріальному порядку, а тому його порушене право підлягає судовому захисту відповідно до ст. 15 ЦК України.

Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч. 4 і 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласників може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

За змістом частини першої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 89 Земельного Кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

З наведених вище положень вбачається, що у разі набуття права власності на житловий будинок (частку будинку) кількома особами, право власності на земельну ділянку, яка відведена для його обслуговування визначається пропорційно до часток осіб у праві власності на цей будинок.

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство закріплює принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України у справі 6-2225 цс16, зокрема, стаття 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Крім цього, згідно із вказаною правовою позицією Верховного Суду України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Як вбачається з пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Отже, зазначені вище норми Земельного та Цивільного кодексів України, а також судова практика Верховного Суду дають підстави стверджувати, що право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду № 653/1760/16 від 03.11.2020, № 489/2029/17 від 16.09.2020, № 619/2275/17 від 04.09.2020, № 633/76/16-ц від 26.08.2020.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.05.1978 р№ 1-2190 та договору про зміну ідеальних часток від 18.05.1979 року р№ 1-2540 належали 43/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також на підставі державного акту серія ЯД № 990012 від 17.10.2008 земельна ділянка площею 971, 95 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки присадибна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки :01:032:0147; на підставі державного акту серія ЯД № 990014 від 17.10.2008 - земельна ділянка площею 1928, 00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:032:0148 /а.с.7,8, 12,13/.

Власником 57/100 часток житлового будинку за вказаною вище адресою та співвласником вказаних вище земельних ділянок без визначення часток є ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 57/100 часток житлового будинку належали ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.05.1995 р№ 2-1668, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Мелітопольської міської ради Запорізької області № 2959 від 05.11.2021.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідні частки будинку, який розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки присадибна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки :01:032:0147 і який разом із земельною ділянкою становить цілісний об`єкт нерухомості, є визначеними, а також виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними, суд доходить висновку про те, що частка померлої ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 971, 95 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки присадибна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки :01:032:0147, складає 43/100 частин, а на земельну ділянку, площею 1928, 00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:032:0148, складає 1/2 частину.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 158, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення (визнання) частки померлого у спільному майні - задовольнити.

Визначити, що розмір частки померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 971, 95 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки присадибна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки :01:032:0147, на підставі державного акту серія ЯД № 990012 від 17.10.2008, складає 43/100 частин та на земельну ділянку площею 1928, 00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:032:0148, на підставі державного акту серія ЯД № 990014 від 17.10.2008, складає 1/2 частину.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ін..н. НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: Ю.О. Честнєйша