Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2022 р. Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., позивача ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , представника відповідачки ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків), про оспорювання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства та внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згодом уточнив. В обґрунтування позову посилається на те, що 18.09.2003 року уклав шлюб з ОСОБА_5 , після чого остання змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». Вказаний шлюб був спонтанний та формальний, оскільки був укладений між сторонами за декілька днів до винесення приговору Розівським районним судом Запорізької області відносно позивача за ст.289 ч.2 КК України, згідно якого той був засуджений та реально відбував покарання у місцях позбавлення волі, а саме у ВИК №20. Позивач зазначив, що з ОСОБА_5 бачився лише декілька разів, формально та нетривалий час, не мав з нею ніяких інтимних стосунків. Знаходячись у місцях позбавлення волі, дізнався, що ОСОБА_5 подала заяву про розірвання шлюбу та шлюб розірвала. Про перебування в стані вагітності під час укладання шлюбу та, в подальшому, про народження у неї дочки йому не повідомляла. Реєстрація народження дитини проводилась самостійно ОСОБА_5 , про запис його батьком дитини обізнаний не був. Вже після відбуття покарання отримав свідоцтво про розірвання шлюбу з ОСОБА_5 , більш з нею не спілкувався, про народження дитини не здогадувався. В подальшому, 30.09.2008 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_9 , який 21.03.2012 року був розірваний, від шлюбу має малолітню дитину- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого сплачує аліменти. На теперішній час з 30.08.2016 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_11 , має на утримання малолітню дитину- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тільки у вересні 2019 року, випадково, через свого брата - ОСОБА_13 , позивачеві стало відомо про те, що його розшукує ОСОБА_5 (сестра колишньої дружини), яка бажає оформити опіку над дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_5 померла. Поспілкувавшись із ОСОБА_5 , він повідомив, що про існування дитини обізнаний не був, її біологічним батьком не є, відтак не має заперечень, щодо призначення її опікуном дитини. Для юридичного оформлення зазначеного, було прийнято рішення звернутись до Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, після чого опікунство над ОСОБА_3 було оформлено на її тітку ОСОБА_5 , претензій до нього жодна з них не мала. Проте, у серпні 2020 року, позивач отримав виклик до суду, оскільки ОСОБА_3 було подано позов про позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів на її утримання. Позивач звертався до органів державної реєстрації актів цивільного стану щодо внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_3 , пояснюючи, що він не є біологічним батьком дитини, проте йому відмовили щодо внесення таких змін, посилаючись на відсутність відповідного рішення суду. На підставі викладеного, просить виключити відомості про нього як про батька з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , яка діє на підставі наказу для надання безоплатної вторинної правової допомоги №1603 від 14.07.2020 року та довіреності від 14.07.2020 року, у підготовчому судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, мотивуючи тим, що є всі підстави для їх задоволення, у тому числі й позиція відповідачки, яка без поважних причин до експертної установи для визначення спорідненості з позивачем не з`явилась.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 , яка діє на підставі наказу для надання безоплатної вторинної правової допомоги №840/2 від 25.03.2021 року та довіреності від 25.03.2021 року, у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечувала проти їх задоволення та виключення даних позивача з актового запису про народження. Крім того зазначили, що у грудні 2021 року відповідачці виповнилось 18 років, вона досягла повноліття, відтак втратила можливість щодо оформлення соціальних пільг, що й стало підставою для невідвідування нею експертної установи.

Третя особа ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також вважала, що є всі підстави для задоволення заявлених позивачем вимог.

Представник третьої особи - Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків), у підготовче судове засідання не з`явився, надіслав заява про розгляд справи без її присутності, прийняття рішення по справі залишила на розсуд суду.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 , батьками якої записані ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , актовий запис №1280, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 15.12.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №1 від 17.09.2019 року.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 30.05.2006 року, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано 14.02.2006 року, актовий запис №64. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 залишено прізвище « ОСОБА_5 ».

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим повторно 17.09.2019 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного міського територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1668.

На підставі заявлених позивачем клопотань, судом неодноразово призначалась судово-медична експертиза для визначення спірного батьківства по методу молекулярно-генетичного аналізу ДНК людини. Відповідачка ОСОБА_3 на виконання ухвал суду щодо проведення вказаної експертизи до експертної установи жодного разу не з`явилась, про що свідчать відповідні відмітки лікарів-експертів. Будь яких поважних причин щодо неявки у судовому засіданні не навела.

Згідно ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.122 та 125 СК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ч.1 ст.136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

З урахуванням вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач у момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17.03.2020 року у справі № 606/2142/18, від 06.05.2020 року у справі №641/2867/17-ц, та від 14.06.2021 року у справі №532/1348/19.

Як убачається з матеріалів справи, суду не надано докази, зокрема документи, на підставі яких робився оспорюваний актовий запис, з даними про те, що позивач знав про відсутність у нього біологічного споріднення з дитиною на момент вчинення актового запису.

При цьому визнання позову відповідачкою, а також позиція третьої особи ОСОБА_5 , яка є опікуном відповідачки, свідчить про доведення відсутності кровного споріднення між сторонами по справі.

Частиною 2 ст.136 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Частиною 1,2,3 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану.

Відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно з п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК) шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Враховуючи визнання відповідачкою позовних вимог, що в силу ст.206 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.11, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.122, 136 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків), про оспорювання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини - задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису про народження №1280 від 15.12.2003 року, складеного Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Пустовойт