Справа № 750/437/22
Провадження № 4-с/750/6/22
У Х В А Л А

20 січня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Карапута Л.В., розглянув матеріали скарги Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна» на дії та бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и в:

17.01.2022 Приватне акціонерне товариство «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна» звернулось до суду із скаргою в якій просить визнати дії Головного державного виконавця Печерського відділу державнох виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) незаконними по відкриттю виконавчого провадження та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2021 року ВП №66743330.

Одночасно в поданій скарзі просив визнати пропущення строку на подання скарги на дії/бездіяльність державного виконавця поважними та поновити пропущений строк.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку для звернення до суду заявник зазначає, п. 3. розділу XII «прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, щсг зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Відповідно до п. 1 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року №1236 із змінами, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. на території України карантин, з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р.

Дія карантинних обмежень та зміна законодавства, наприклад для фінансових компаній за останні пів року прийнято вдруге зміни до ліцензійних умов регулятором ринку, що негативно впливає на діяльність фінансових компаній в сфері будівництва. Така ситуація на ринку відображається у всіх процесах діяльності Товариства, що в свою чергу впливає на реагування на дії та оскарження дій/бездіяльності посадових осіб.

Таким чином вказані підстави просив визнати поважними та підтверджують поважність пропуску процесуального строку.

ЄСПЛ у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "TOB "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Натомість суд зазначає, що обмеження червоного рівня епіднебезпеки як і в цілому обмеження, впроваджені у зв`язку із карантином, у період з дня коли скаржник дізнався про порушення його прав та до закінчення строку на оскарження дій державних виконавців як і наразі не зупиняють здійснення судочинства, роботу судів, рух транспорту, не забороняють перевезення пасажирів, перебування людей на вулиці.

Крім того, поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів, не перешкодило представнику скаржника подавати до Деснянського районного суду м. Чернігова скарги на дії та бездіяльність державного виконавця через засоби поштового зв`язку.

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Разом з тим, заявник в поданій скарзі не зазначає дати отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2021 року.

Одночасно судом встановлено, що 29.12.2021 року Приватне акціонерне товариство «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна» зверталося до суду з аналогічною скаргою на дії, бездіяльність державного виконавця, в якій просив визнати дії Головного державного виконавця Печерського відділу державнох виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) незаконними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2021 року ВП №66743330.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.12.2021 скаргу Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна» на дії та бездіяльність державного виконавця, повернуто заявнику без розгляду. Вказана ухвала суду заявником не оскаржувалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи. Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62), «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03. У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі ОСОБА_11 проти України (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та Трух проти України (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

З матеріалів доданих заявником до скарги не додано доказів того коли представник Товариства отримав оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2021.

Одночасно судом встановлено, що заявник вперше подавав скаргу на дії державного виконавця 21.12.2021 року, а тому звертаючись до суду повторно зі скаргою 12 січня 2022 року пропустив десятиденний строк звернення до суду зі скаргою у порядку ст. 447 ЦПК України, на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо визнання дії незаконними по відкриттю виконавчого провадження та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2021 року № 66743330.

Крім того, повернення скарги заявника на неправомірні дії головного державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві не може також бути поважною причиною пропуску строку на звернення до суду з відповідною скаргою. Враховуючи наведене та те, що заявником не вказано коли Приватне акціонерне товариство «Фіннансова компанія «Княгиня Ярославна» дізналося про порушення його права та не надало відповідних доказів, суд приходить до висновку, що заява про поновлення строку на подання скарги не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, скарга Приватного акціонерного товариства «Фіннансова компанія «Княгиня Ярославна» на дії та бездіяльність державного виконавця головного державного виконавця, підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

відмовити Приватному акціонерному товариству «Фіннансова компанія «Княгиня Ярославна», у задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу скарги.

Скаргу Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна» на дії та бездіяльність державного виконавця, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.В. Карапута