17.01.2022 Суддя Шевченко С. В..
Справа № 644/8475/15-ц
Провадження № 6/644/15/22

У Х В А Л А
17 січня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря судових засідань Коломієць О.В., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересована особа: ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №644/8475/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з заявою в якій просив видати дублікат виконавчого листа по справі №644/8475/15-ц, звернувши до виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.01.2016 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та між іншим заявник просив поновити строк пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа.
Представник ТОВ «Вердикт Капітал» та заінтересована особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. Представник ТОВ «Вердикт Капітал» в поданій суду заяві просив проводити розгляд у його відсутність. ОСОБА_1 про причини неявки суду не повідомив.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши заяву та матеріали справи, доходить наступного.
Вказане заочне рішення суду набрало законної сили 09.03.2016 року.
У справі знаходиться заява представника ПАТ «Альфа-Банк» з якої вбачається, що 08.04.2016 року представник ПАТ «Альфа-Банк» отримала два оригінали виконавчих листів по справі №644/8475/15-ц, щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Відповідно матеріалам справи №644/8475/15-ц, н.п.6/644/52/21, судом встановлено, що ухвалою постановленою Орджонікідзевським районним судом м.Харкова 21.04.2021 року була задоволена заява ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, замінений стягувач ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №600002909 від 02.09.2008 р.
Як вбачається зі змісту вказаної ухвали від 21.04.2021 року, між ПАТ «Альфа- Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» 21.06.2016 року було укладено договір факторингу №1, відповідно якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту в тому числі і договором кредиту №600002909. 26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено договір факторингу №2019-1КІ/веста, відповідно якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Веста», а ТОВ « Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №600002909. 16.01.2019 року між ТОВ « Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №16-01/19/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №600002909, боржником за яким є ОСОБА_1 . Згідно додатку 1-1 до договору №16-01/19/1 про відступлення прав вимоги від 16.01.2019 року за кредитним договором №600002909, ОСОБА_1 вказаний боржником.
Суд зазначає, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбаченіст. 120 ЦПК України.
Щодо підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа для виконання, суд зазначає, що строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.
Згідно ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, обєктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно ч.2 ст.12 вказаного Закону строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Оскільки рішення суду у справі за позовом набрало законної сили 09.03.2016 року, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання складає три роки, тобто до 09.03.2019 року.
Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень й доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до статей 78,79 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник вказує ту обставину, що після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у тому числі оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання. На підтвердження викладених у заяві обставин відсутності виконавчих листів та у якості підтвердження того, що вказаний виконавчий лист не передавався заявник надав акт перевірки матеріалів кредитної справи, складений 28.08.2021 року. Інших підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник не зазначив.
Згідно ст. 433 ЦПК України передбачає поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме: у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.
Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.
Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини «Каракуця проти України».
В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).
Ухвалою від 28.04.2020 року в рамках справи №338/464/15-ц ВС підтримав наступну позицію: «Також суд зазначає, що поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язується не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з обєктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Суд зазначає, що поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.
Частиною 1 ст.517 ЦКУ встановлено, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Відтак, аналіз зазначених норм свідчить, що до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора на підставі відповідного договору про відступлення права вимоги, який повинен бути укладений у такій самій формі, що й зобов`язання, яке є предметом відступлення. При укладенні відповідного договору відступлення первісний кредитор передає новому кредитору усі документи, що підтверджують зобов`язання.
Таким чином, такою інформацією є і фактичний стан заборгованості, стан судової справи в рамках якої було здійснено стягнення такої заборгованості за відповідним рішенням суду, хід виконавчого провадження за примусовим виконанням такого рішення, перспективи фактичного отримання коштів тощо.
Як вбачається з ухвали суду від 21.04.2021 року, укладаючи договір №16-01/19/1 про відступлення прав вимоги 16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №600002909, боржником за яким є ОСОБА_1 , заявник розумів та прийняв усі ризики, пов`язані з бездіяльністю та недбалим веденням власних судових справ/виконавчих проваджень первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» з яким було укладено вказаний договір про відступлення права вимоги. Заявник вважається рівно обізнаним та рівно розуміючим первісному кредитору щодо всього, що відбувалось в рамках кредитних відносин між ОСОБА_1 та первісним кредитором.
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Так, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.
Суд звертає увагу, що факт набуття заявником права вимоги до ОСОБА_1 не є безумовною підставою для поновлення цього строку.
Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.
Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.
Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.
ТОВ «Вердикт Капітал» не надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в заяві наявне лише посилання заявника на пропуск цього строку у зв`язку з тим, що після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у тому числі оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання, яке суд не може вважати поважною причиною пропуску.
Крім того, стягувач звернувся з заявою про це після закінчення строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а на підтвердження існування поважних причин, які б перешкоджали йому вчасно в межах передбаченого законодавством строку отримати та пред`явити виконавчий лист до виконання ним не подано належних доказів.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що строк пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання сплив, заявником не зазначено поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та не надано доказів поважності пропуску, відтак суд доходить висновку, що з заяви та наданих суду заявником документів не вбачається достатніх підстав для відновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Щодо видачі дублікату виконавчого листа суд зазначає наступне.
Оскільки рішення суду у справі за позовом набрало законної сили 09.03.2016 року то трирічний строк пред`явлення виконавчих листів до виконання у справі №644/8475/15-ц станом на 16.01.2019 року, тобто на дату укладення договіру №16-01/19/1 про відступлення прав вимоги 16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №600002909, боржником за яким є ОСОБА_1 не сплив.
Відтак, заявник не зазначає та не надає жодного належного доказу об`єктивної неможливості, що заважала або унеможливлювала здійснити заходи в рамках яких було виявлено відсутність виконавчого документу в рамках строків передбачених ЦПК та ст.12 Закону України «Про виконавче провадження ».
У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Разом з тим, відповідно до п.17.4 Розділу XIII «Перехідні положення »Цивільного процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.Дублікат видається судом, який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа суд повинен перевірити, чи не було воно виконано за втраченим документом, адже за повністю виконаним рішенням дублікат виконавчого документа не видається.
Крім того, суд зазначає, що юридично значимими обставинами, які входять до предмету доказування є те, що виконавчий документ втрачено, до суду звернувся саме стягувач, строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив.
Фактично ж, заява не містить жодного доказу про втрату виконавчого документу, а містить лише твердження заявника про його відсутність у останнього. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що заявник не звертався з даного приводу до первинного кредитора, суду, виконавчої служби, натомість співробітниками ТОВ «Вердикт Капітал» був складений акт про відсутність виконавчого листа в оригіналах матеріалів кредитної справи.
Тобто, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.
На разі, звернувшись з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заявник не надав суду жодного належного та достатнього доказу втрати отриманого оригіналу виконавчого документа, заявником не наведено та не надано доказів, чому протягом тривалого часу у період з 16.01.2019 року після укладення договіру №16-01/19/1 про відступлення прав вимоги від 16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №600002909, боржником за яким є ОСОБА_1 до 28.08.2021 року (дата складення акту) стягувач не проявив інтересу до місцезнаходження оригіналу виконавчого листа, до результатів виконавчого провадження з виконання судового рішення за яким він став новим кредитором. Не зрозумілими також є причини, чому стягувач, який має у штаті юридичну службу, не скористався можливістю перевірки доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, яка дозволяє у віддаленому доступі контролювати хід вчинюваних виконавчих дій по справам по яким він є стягувачем в період часу до закінчення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Крім того, суд зауважує, що акт про втрату виконавчих документів в результаті перевірки кредитної справи щодо ОСОБА_1 , складено виключно співробітниками ТОВ «Вердикт Капітал» без залучення співробітників ПАТ «Альфа-Банк», який був первісним стягувачем, співробітників ТОВ «Фінансова компанія Веста» з якою 16.01.2019 року було укладено договір про відступлення права вимоги щодо кредитного договору укладеного з ОСОБА_1 , хоча станом на укладення вказаного договору строки пред`явлення виконавчих документів за рішенням суду від 28.01.2016 року ще не сплинули, а заявникові знадобився час з 16.01.2019 року по 28.08.2021 року (дата складання акту) для проведення заявником перевірки щодо з`ясування стану кредитної справи ОСОБА_1 , купівля права вимоги якої відбулася 16.01.2019 року.
Крім того, суду не надано жодних документів в тому числі актів прийому-передачі переданої документації, документів які б свідчили про процес з`ясування виявлення наявності чи відсутності оригіналів документів, у тому числі оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, про існування яких зазначає заявник в тексті заяви.
Суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа повинен з`ясувати питання щодо обставин втрати виконавчого листа та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого документа.
Якщо цей строк був пропущений стягувачем, то, водночас із заявою про видачу дубліката виконавчого документа слід подавати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Обов`язок подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа і причин пропуску строку закон покладає на заявника.
Частина 3 ст.431 ЦПК України передбачає, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.
Суд наголошує на тому, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
Заявник правом отримання дублікату виконавчого листа до спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання до органів державної виконавчої служби не скористалося, не надав суду жодних даних, які б підтверджували, що оригінал виконавчого листа втрачений, а витяг з автоматизованої ситеми виконавчого провадження свідчить лише про те, що виконавче провадження щодо ОСОБА_1 відсутне, але не спростосує вищевказаних обставин.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до правового висновку ВП ВС, який викладений у постанові від 21.08.2019 по справі №2-836/11 (14-308цс19), стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Окрім того, суд звертає увагу і на те, що сам факт втрати виконавчого документу - не доведено, а задоволення судом заяв які по своїй суті зводились би до твердження лише про те, що виконавчий документ відсутній, отже необхідно видати його дублікат, призвів би судовий процес у частині видачі дублікатів виконавчих документів у безладний рух.
Відтак, враховуючи викладене суд, доходить висновку, що доводи, викладені у заяві, не знаходять свого підтвердження і оскільки відсутні підстави поновлення пропущених строків для пред`явлення виконавчого документа і не підтвердженим є факт втрати виконавчого листа, суд відмовляє також видачі дублікату виконавчого листа.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 433, 442, 353, суд,
Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересована особа: ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №644/8475/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 18.01.2022 року.

Суддя С.В. Шевченко