Постанова

Іменем України

18 січня 2022 року

м. Київ

справа № 2-969/11

провадження № 61-7502 св 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Коломієць Г. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2021 року у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Деркач Н. М., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2009 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом, який в ході розгляду справи уточнило, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення суми боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 26 березня 2007 року між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк»,

та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 74/ф/6, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 34 000,00 доларів США

під 12,5 % річних на строк із 26 березня 2007 року по 25 березня 2016 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 26 березня

2007 року було укладено договір поруки № 74/Ф/6/1П, згідно з яким остання зобов`язалася перед кредитором нести солідарну відповідальність за повне та своєчасне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань

за кредитним договором станом на 06 травня 2010 року утворилася заборгованість у розмірі 35 080,71 доларів США, із яких: 28 860,69 доларів США - поточна заборгованість щодо повернення кредиту, 6 615,00 доларів США - прострочена заборгованість щодо повернення кредиту,

5 918,32 доларів США - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 16 224,62 грн - пеня, нарахована за несвоєчасне повернення кредиту, 14 657,59 грн - пеня, нарахована за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

Ураховуючи викладене, ПАТ АБ «Укргазбанк» просило суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі

35 080,71 доларів США та понесені судові витрати.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 07 червня 2011 року у складі судді Чулініна Д. Г. позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково. Стягнуто на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно 230 120,71 грн,

що еквівалентно 28 860,69 доларам США основного боргу, 49 595,33 грн,

що еквівалентно 6 220,02 доларам США боргу з процентів, 30 882,21 грн пені, а разом - 310 598,25 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю розміру заборгованості та наявності підстав для задоволення позову про стягнення кредитної заборгованості із позичальника та поручителя як солідарних боржників. Позичальник свої кредитні зобов`язання належним чином

не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Оскільки грошове зобов`язання повинно бути виконано у гривнях

із відповідачів підлягає солідарному стягненню заборгованість у розмірі 279 716,04 грн, що еквівалентно 35 080,71 доларів США згідно з офіційним курсом Національного банку України на день ухвалення рішення суду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2020 року у складі судді Сліщенка Ю. Г. відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2011 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня

2011 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 230 120,71 грн, що еквівалентно 28 860,69 доларам США основного боргу, 49 595,33 грн, що еквівалентно 6 220,02 доларам США боргу з процентів, 30 882,21 грн пені, а разом - 310 598,25 грн, скасовано

та ухвалено в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення суми боргу відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що 13 листопада

2008 року ПАТ АБ «Укргазбанк» направило на адресу позичальника

ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення залишку суми кредиту,

яку остання отримала 11 грудня 2008 року. Таким чином, банк відповідно

до умов кредитного договору та частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання зобов`язання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог щодо поручителя та відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, апеляційний суд виходив із того, що з позовом банк звернувся після спливу шестимісячного строку, тому відповідно до вимог статті 559 ЦК України порука є припиненою, а отже відсутні підстави для покладення

на поручителя солідарної відповідальності за кредитною заборгованістю.

У частині позовних вимог до ОСОБА_1 заочне рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Штойки Д. С.,

про ухвалення додаткового рішення суду у вказаній справі задоволено. Стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати

зі сплати судового збору в сумі 1 462,50 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, яка надійшла у травні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції

в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про солідарне стягнення з ОСОБА_2 заборгованості та залишити в цій частині в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження постанови апеляційного суду заявник посилається на те, що судом застосовано норми права

без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), а також належним чином не досліджено зібрані у справі докази (пункти 1, 4

частини другої статті 389 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 27 травня 2021 року визнано наведені ПАТ АБ «Укргазбанк» підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. Касаційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2021 року залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано заявнику надати докази

на підтвердження наведених у скарзі обставин щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий судом строк ПАТ АБ «Укргазбанк» надіслало матеріали

на усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 27 травня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2021 року поновлено ПАТ АБ «Укргазбанк» строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2021 року. Відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 2-969/11

із Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Надіслано іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів. Роз`яснено право подати відзив на касаційну скаргута надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У вересні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» мотивована тим, що під час розгляду цієї справи в частині вирішення позовних вимог до поручителя

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального права та не врахував висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження

№ 14-154цс18).

Апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що банк змінив строк виконання зобов`язання не 07 липня 2009 року, пред`явивши позов про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості, а 13 листопада

2008 року, направивши вимогу позичальнику, яку, на думку позивача,

не можна вважати вимогою про дострокове погашення заборгованості

за кредитом, указаний лист є лише попередженням про необхідність погашення простроченої заборгованості.

Судове рішення у частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1

не оскаржуються.

Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надійшов.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального

чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального

та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків

не спростовують.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука

(частина перша статті 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені у статті 554 цього Кодексу.

За умовами договору поруки, укладеного 26 березня 2007 року, між банком та ОСОБА_2 , договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором (пункт 5.1 договору поруки).

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Отже, умови договору поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором,

не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251

ЦК України.

Зазначене узгоджується з правовими висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі

№ 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18).

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України,

є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки,

а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати.

З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити

до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

Отже, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення заборгованості

за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. У такому разі кредитор зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років,

а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559

ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження

№ 14-145цс18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

У справі, яка переглядається, установлено, що вимогу про дострокове погашення заборгованості банк направив ОСОБА_1 13 листопада

2008 року, яку вона отримала 11 грудня 2008 року, а з позовом до суду звернувся - 07 липня 2009 року. Тобто, пред`явивши вимогу до боржника про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору, кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому мав пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи

від цієї дати.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову в частині вирішення позовних вимог щодо поручителя, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що банк звернувся з позовом у цій справі після спливу шестимісячного строку, що свідчить про припинення поруки та відсутність підстав для покладення на поручителя солідарної відповідальності

за кредитною заборгованістю.

Верховний Суд погоджується з такими висновками апеляційного суду.

Доводи касаційної скарги про те, що у даному випадку лист, направлений

на адресу позичальника є лише попередженням про необхідність погашення простроченої заборгованості, а не вимогою, є необґрунтованими

та спростовуються вищенаведеним.

Не заслуговують на увагу й доводи касаційної скарги щодо неврахування судом відповідної судової практики Верховного Суду, оскільки у наведеній заявником постанові й у справі, яка переглядається, судами встановлено різні фактичні обставини.

Ураховуючи наведене, висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані, і з якими погоджується й суд касаційної інстанції.

Колегія суддів уважає, що в силу положень частини третьої статті 89

ЦПК України апеляційним судом всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

Інші доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи

й зводяться до незгоди з висновками судів і переоцінки судом доказів,

що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць