Справа № 575/608/21
Провадження № 2/575/11/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 р. смт. Велика Писарівка

Великописарівський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді В`юник Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.А.

представника позивача адвоката Дерези М.Е.

представника відповідача адвоката Литвиненко Д.Г.,

(в режимі відеоконференції)

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Велика Писарівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , про повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації,

у с т а н о в и в :

Позивач просить ухвалити рішення, яким зобов`язати сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :10:001:0028 площею 4,6814 га; скасувати запис про проведену Комунальним підприємством «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради державну реєстрацію права оренди земельної ділянки від 08.06.2017 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :10:001:0028 площею 4,6814 га, яка належить ОСОБА_2 та розташована на території Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області (номер запису про право в державному реєстрі прав 20833491).

Свої вимоги мотивує тим, що у його приватній власноті знаходиться земельна ділянка площею 4,6814 га з кадастровим номером :10:001:0028 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії I-СМ №048871.

Позивач 20.02.2007 уклав договір оренди земельної ділянки (земельного паю) з ПСП «Дружба», яким передав в оренду земельну ділянку площею 4,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Великописарівської селищної ради. Відповідно до п.6 Договору, договір укладено на 10 років.

Виходячи з вищезазначеного, строк договору оренди землі від 20.02.2007 заінчується 21.02.2017.

У липні місяці позивач дізнався, що відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, вищевказана належна їй земельна ділянка перебуває на праві оренди у приватному сільськогосподарському підприємстві «Дружба». Однак, позивач будь-яких нових договорів оренди земельних ділянок та/або додаткових угод до договору оренди землі від 20.02.2007 щодо земельної ділянки площею 4,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :10:001:0028 з ПСП «Дружба» не укладав, а тому дана земельна ділянка перебуває у користуванні останнього, правонаступником якого є сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова», незаконно, а тому, вважає, що земельну ділянку СТОВ «Дружба-Нова» повинно йому повернути, а запис про право оренди земельної ділянки повинен бути скасований.

При цьому позивач вважає, що обраний ним спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Дереза М.Е. позовні вимогипідтримав та обгрунтував обставинами, викладеними в позовній заяві.

Представник відповідача сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова»адвокат Литвиненко Л.Г. у судовому засіданні просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, при цьому посилається на відзив на позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що договір оренди землі, укладений ОСОБА_2 з ПСП «Дружба», закінчувався у 2017 році. Земельну ділянку ОСОБА_2 вирішив передати для обробітку, йому, тобто ОСОБА_1 . Працівник ТОВ «Дружба» запропонував підписати договір оренди землі від імені ОСОБА_2 та надав пакет документів, в якому була копія доручення від імені ОСОБА_2 . За усною домовленістю цей договір розривається на першу вимогу сторони. Особисто йому довіреність ОСОБА_2 не надавав, тобто оригіналу довіреності у нього не має. Довіреність надавав представник ПСП «Дружба».

У відзиві на позовну заяву представник відповідача сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова»адвокат Литвиненко Л.Г. зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та недоведеними, виходячи з наступного. Так, 12.04.2017 між позивачем, від імені та в інтересах якого діяв уповноважений представник по довіреності Гавриленко Микола Васильович, як орендодавцем та ПСП «Дружба», правонаступником якого є СТОВ «Дружба-Нова», як орендарем, було укладено договір ореди землі відносно земельної ділянки з кадастровим номером :10:001:0028. Право оренди за даним договором було зареєстроване у передбаченому законодавством порядку 08.06.2017, тому договір оренди є вчиненим, чинним, не припиненим, не визнаним не дійсним.

Земельна ділянка, яка є предметом договору, передана у користування орендарю на підставі чинного договору та відповідних актів приймання-передачі, отже перебуває у його правомірному використанні, тому відповідно до ст.396 ЦК України і ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Твердження позивача стосовно того, що він оспорюваний договір оренди землі не підписував, а отже його укладення не відповідає його вільному волевиявленню, як учасника даного правочину, є помилковим і не відповідає дійсності, адже вищевказаний договір був підписаний уповноваженим представником позивача ОСОБА_1 , який пред`явив належним чином посвідчену довіреність від 08.06.2016. За довіреністю останньому було надане право, зокрема, виконання всіх дій (в тому числі відповідного оформлення договорів оренди земельної ділянки) (а.с.33-36).

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії I-СМ № 048871 від 27 грудня 2001 року ОСОБА_2 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 4,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великописарівської селищної ради (а.с.12).

Відповідно до договору оренди земельної ділянки (земельного паю), укладеного 20 лютого 2007 року ОСОБА_2 передав ПСП «Дружба» в оренду строком на 10 років земельну ділянку, яка належить йому на праві приватної власності, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії I-СМ № 048871, площею 4,68 га. Даний договір зареєстрований у Великописарівському відділенні Сумської регіональної філії «ДП «Центр ДЗК» 07 листопада 2007 року за №83. Договір укладено строком на 10 років зі сплатою орендної плати в розмірі 1,5% грошової оцінки земельного паю; видається продукцією та послугами (а.с.10-11).

Згідно довіреності, посвідченої секретарем Ямненської сільської ради Великописарівського району Сумької області Матвієнко Л.І. 08 червня 2016 року, зареєстровано в реєстрі за №123, ОСОБА_2 уповноважив гр. ОСОБА_1 бути його представником в будь-яких установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкованості та виконувати всі дії (в тому числі відповідного оформлення договорів оренди земельних ділянок, подання, підписання та одержання документів, пов`язаних з державною реєстрацією договорів оренди в реєстраційній службі). Дана довіреність видана терміном на три роки та дійсна до 08 червня 2019 року (а.с.52).

З копії листа Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області «Про надання інформації» від 05.10.2021 №3047, наданого на запит адвоката Дерези М.Е., слідує, що в журналі реєстрації довіреностей Ямненської сільської ради Великописарівського району Сумської області за 2016 рік довіреність від 08.06.2016 ОСОБА_2 на повіреного ОСОБА_1 не реєструвалась (а.с.110).

Відповідно договору оренди землі №448 від 12 квітня 2017 року між ОСОБА_2 , від імені якого діє довірена особа ОСОБА_1 , та ПСП «Дружба» земельна ділянка загальною площею 4,6800 га, кадастровий номер :10:001:0028, передана в оренду. Цей договір діє до 31 грудня 2028 року (а.с.39-46).

Реєстрація договору оренди земельної ділянки від 12 квітня 2017 року проведена Комунальним підприємством «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В`язівської сільської ради Сумської області 08.06.2017, номер запису про право в державному реєстрі прав 20833491. Суб`єктом речового права на земельну ділянку за правом оренди земельної ділянки є орендар: приватне сільськогосподарське підприємство «Дружба», що підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.13, 55-56).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст.41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.203 ЦК УКрраїни зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ст. 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Ч.4 ст.124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно з ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

За змістом ст.15, ст.16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Так, звертаючись з позовом про усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою, повернення земельної ділянки, скасування запису державної реєстрації про право оренди земельної ділянки, позивач стверджував, що договір оренди землі з відповідачем від 12 квітня 2017 року не укладав і не підписував, волевиявлення та наміру на його укладення не мав, інших осіб на вчинення правочинів щодо належної йому земельної ділянки не уповноважував, зокрема, не уповноважував ОСОБА_1 укладати даний договір та довіреності на його ім`я не складав, екземпляр спірного договору не отримував, не знайомився з його змістом та не приймав участі у державній реєстрації такого договору.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна ( ст. 317 ЦК України ).

Враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Тобто, і реєстрація права оренди на земельну ділянку може свідчити про перебування такої ділянки у володінні орендаря.

Так, відповідно до ст.17 Закону України «Про оренду землі», об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952 викладено у новій редакції.

На відміну від частини 2 статті 26 Закону №1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, з 16 січня 2020 року, тобто на час подання позовної заяви позивачем, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак позивач помилково зазначив про ефективність застосування такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати йому відновлення порушеного права, а відтак не спроможний надати йому ефективний захист його прав.

При таких обставинах обраний позивачем спосіб захисту - скасування запису державного реєстратора після внесення змін до статті 26 Закону №1952 не може призвести до захисту або відновлення порушеного права позивача, є неефективним, а тому у цих правовідносинах такі позовні вимоги не можуть підлягати задоволенню.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 761/16488/19).

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Оскільки позов задоволено частково, тому на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 454,00 гривень .

Документального підтвердження витрат за надання професійної правничої допомоги суду не надано.

Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України,ст.ст. 15, 16, 203, 207, 215, 317, 391, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України, ст.ст.93, 124, 152 ЗК України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

у х в а л и в :

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , про повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації.

Зобов`язати сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :10:001:0028 площею 4,6814 га.

Відмовити в іншій частині позову.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» (місцезнаходження: смт.Варва, вул.Комарова, буд.59 Варвинського району Чернігівської області, 17600, ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 17 січня 2022 року.

Суддя Н.Г. В`юник