РІШЕННЯ

іменем України

(додаткове)

20 січня 2022 рокуСправа №451/1553/21
Провадження № 2-др/451/1/22

Радехівський районний суд Львівської області:

в складі: головуючого судді Патинок О.П.

секретаря с/з Ференс І.І.

справа №451/1553/21; 2-др/451/1/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів заяву позивача - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

В провадженні Радехівського районного суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна про визнання виконавчого напису таким,що не підлягає виконанню.

Рішенням суду від 07.12.2021 р. позов задоволено.

Разом з тим, у рішенні суду не вирішено питання про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такі позивач очікував понести в майбутньому, протягом 10 робочих днів з моменту підписання акту наданих послуг від 22.11.2021 р.

23.12.2021 р. до суду надійшла заява позивача - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу в сумі 16 800 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Позивач в судове засідання не з`явився, просив розглядати заяву за його відсутності, з підстав, які викладені в такій (а.с.132).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.135), також в судове засідання не з`явились треті особи.

Згідно ч.4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

28.12.2021 р. на поштову адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення на заяву про ухвалення додаткового рішення, де вказано, що 20 грудня 2021 року на адресу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі № 451/1553/21 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу в сумі 16800 грн. Вказують, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 16 800 грн є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, більш того Позивачем не надано детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а отже, суд не має підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 800 грн, вимога Позивача у сумі 16 800 грн не відповідає ринковим цінам на адвокатські послуги в аналогічних справах. Покликаючись на рішення Європейського суду з прав людини у справі № 19336/04, п. 269, рішення (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, правові позиції висловлені Об`єднаною палатою Верховного Суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов такого висновку.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги від 29.09.2021 р., де встановлено, що клієнт сплачує гонорар протягом 10 робочих днів з моменту підписання акта наданих послуг (а.с.94-97), додаткової угоди №1 від 29.09.21 р. та №2 від 03.11.2021 р., акта наданих послуг №22/11-21 від 22.11.2021 р., де визначено ціну за 1 годину роботи адвоката 1400 грн та перелічено найменування наданих робіт та послуг (а.с.100). Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення до суду надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 06.12.2021 р. на суму 16 800 грн.

Представник відповідача 28.12.2021 р. подав додаткові письмові пояснення на заяву про ухвалення додаткового рішення, де просить відмови у задоволенні такої, зокрема вказує на те, що заявлений розмір відшкодування вказаних витрат є неспівмірним із складністю справи, не відповідає критерію реальності таких витрат, та розумності їхнього розміру, вказано, що позивачем не надано детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, проте в матеріалах справи міститься акт наданих послуг від 22.11.2021 р., який згідно накладної №321 (а.с.89) надісланий відповідачу.

Суд приходить до висновку до часткового стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з огляду на наступне.

Згідно ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, а також заперечення представника відповідача щодо співмірності та реальності таких витрат, суд приходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Як видно з поданих документів позивачем, зокрема акту надання послуг №22/11-21 від 22.11.2021 р. до Договору про надання правової допомоги від 29.09.2021 р., представник - Палащук В.М. надав наступні послуги відповідачу: ознайомлення з документами та їх копіями наданими Клієнтом та їх вивчення (2 год), вивчення та опрацювання судової практики з ЄДРСР щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (3 год), моделювання та правова оцінка проблеми (0,5 год), підготовка клопотання про забезпечення позову (0,5 год), підготовка позовної заяви (4 год), підготовка відповіді на відзив (1 год), підготовка заяви про попереднє визначення сум судових витрат на правову допомогу (1 год).

Дослідивши надані докази сторонами, встановлено, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям справедливості, розумності та доцільності, оскільки час, витрачений адвокатом на «ознайомленню з документами та їх копіями, наданими Клієнтом, та їх вивчення» (2 год.), підготовка позовної заяви (4 год.), не відповідає складності справи, відтак, зважаючи на погодинну оплату гонорару адвоката, стягнення таких витрат з відповідача в повному обсязі не відповідатиме співмірності.

Крім того, така послуга як «вивчення та опрацювання судової практики з ЄДРСР щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню», «моделювання та правова оцінка проблеми», включена до вартості витрат на правову допомогу, не відповідає видам правової допомоги, які визначені ст.ст. 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», тому, на переконання суду, вартість таких послуг була безпідставно включена до наданих послуг.

Враховуючи особливості предмета спору, немайновий позов, малозначність справи, складність справи та її значення для сторін, час, необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених у акті виконаних робіт, беручи до уваги клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що розмір судових витрат, які підлягають стягненню з ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_2 , підлягає зменшенню з 16 800 грн. до 7 700 грн.

Керуючись ст. ст. 137, 142, 270 ЦПК України, -

ухвалив:

заяву - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 451/1553/21; 2-др/451/1/22 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», (адреса: 01032 м. Київ вул.. Симона Петлюри,30) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .ю адреса: 80252, Львівська область, Радехівський р-н с. Вузлове - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 700 (сім тисяч сімсот гривень).

Дане рішення є невід`ємною частиною рішення Радехівського районного суду Львівської області від 07.12.2021 р.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

Головуючий суддяПатинок О. П.