Справа № 404/9445/21
Номер провадження 2/404/2564/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року місто Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у розмірі 1/3 частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову, і до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двацятитрьохрічного віку, у зв`язку з тим, яка обставина настане першою та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги до форми і змісту позовної заяви встановлені статтями 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої та другої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів. Отже, виходячи з положень статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, особа може звернутися до суду за захистом порушеного свого права, тоді позовна заява має містити як обґрунтування у чому полягає порушене право позивача, так і чітко визначену вимогу способу усунення порушення її права.

Відповідачем є та процесуальна особа, яка на думку позивача, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушила його права та до якої позивач направляє свої позовні вимоги (свій позов) звернувшись при цьому до суду.

За статтею 16 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із нормами цивільного процесуального права, предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити рішення. Вказана дефініція дає правильне розуміння того, що позивач, звертаючись до суду, має матеріально-правову заінтересованість захистити своє право.

Під підставами позову розуміють обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу, а також факти, що підтверджують ці обставини. Такими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто факти, які зумовлюють певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Тому до підстав позову не можуть входити обставини, які виступають доказами в справі. З ними закон не пов`язує виникнення, зміну або припинення прав чи обов`язків. Вони лише підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять у підставу позову.

Як зазначив, Пленум Верховного Суду України в пункті 9 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року за № 5 , що оскільки підставою позову є фактичні обставини, наведені в позовній заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом необхідно керуватись під час вирішення спору.

Пунктом 4 частини тертьої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Зі змісту позовної заяви, позовних вимог та долучених письмових доказів вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина який продовжує навчання, та на неповнолітню дитину.

Водночас, відповідно до частини першої та другої статті 188 Цивільного процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основні вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача (пункт 1 частина друга стаття 188 Цивільного процесуального кодексу України).

У даному спорі один і той же позивач і відповідач, однак позовні вимоги не взаємопов`язані, так як підстави виникнення різні (два різні види стягнення), подані різні докази.

Правове регулювання стягнення аліментів на утримання неповнолітніх та повнолітніх дітей є різними. Так, відповідно спірні правовідносини регулюються Главами 15, 16 Сімейного кодексу України, якими визначені різні періоди та підстави стягнення аліментів, зокрема, обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття передбачений Главою 15 Сімейного кодексу України, а обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання - Главою 16 Сімейного кодексу України.

Відтак, кожна вимога є самостійною позовною вимогою яка має різні підстави позову.

Позивач самостійно об`єднав вимоги в одному позові, проте спільність позивача і відповідача не вказують на те, що вимоги взаємопов`язані підставою виникнення або поданими доказами. Також ці вимоги не є основною та похідною, що визначено статтею 188 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, звертаю увагу позивача, що об`єднання позовних вимог в даній позовній заяві значно ускладнить вирішення спору і призведе до застосування положень статті 188 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 175 Цивільного процесуального кодексу позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте позивачем в порушення вказаних вимог не надано до суду власного письмового підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частина п`ята статті 177 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язує позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частинами першою та другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи".

При цьому, подані до позовної заяви копії документів (письмових доказів) належним чином не засвідчені.

Таким чином, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України і підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, як то передбачено статтею 185 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на утримання дітей, залишити без руху.

Надати позивачеві строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для подання позовної заяви з додержанням вимог, викладених у статтях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України, а саме: вирішити питання щодо роз`єднання заявлених позовних вимог з врахуванням роз`яснень вказаних в мотивувальній частині данної ухвали, надати до суду власне письмове підтвердження про те, що позивачем не не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, подані до позовної заяви копії документів (письмових доказів) належним чином засвідчити.

Роз`яснити положення частини третьої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка