Справа № 305/576/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 січня 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Терпай С.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення районного суду від 21 травня 2021 року у справі № 305/576/21 (Головуючий: Ємчук В.Е.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на дитину.

Позов мотивовано тим, що Позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2018 року розірвано.

Судовим наказом від 20 жовтня 2017 року стягнуто з відповідача ОСОБА_1 аліменти в користь ОСОБА_2 на утримання дитини, ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів минуло більше трьох років та на даний час витрати на дитину зросли, у зв`язку з досягненням дитиною старшого віку та відвідування дитиною дитячого садочка. Аліменти, які вона отримує на теперішній час на утримання є недостатнім для створення гідних умов життя та розвитку дитини.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Рахівського районного суду від 20 жовтня 2017 року у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму та стягнути з ОСОБА_3 аліменти у частці від заробітку відповідача у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Рахівського районного суду від 21 травня 2021 року позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, які стягуються відповідно до судового наказу Рахівського районного суду від 20.10.2017 року у справі №305/1546/17, провадження по справі 2-н/305/33/17 з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши їх у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили

Стягнуто з ОСОБА_1 в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області 908 гривень 00 копійок судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б прямо чи опосередковано могли б свідчити про те, що змінилося матеріальне становище платника або одержувача аліментів, а отже і наявні підстави для зміни розміру стягуваних аліментів. Посилання позивачки на те, що син відвідує садочок, а також досягнення дитиною старшого віку, тягне додаткові матеріальні витрати, не може свідчити про необхідність зміни розміру аліментів, а відповідно до положень статті 185 Сімейного Кодексу України є підставою для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, проте такі вимоги ОСОБА_2 у суді першої інстанції не заявляла. Будь яких інших доказів існування обставин, що є підставою для зміни способу стягнення аліментів позивачка не надала.

Також ОСОБА_1 в апеляційні скарзі зазначає, що 15.04.2021 року ним укладено шлюб із ОСОБА_4 , та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син. Свідоцтво про народження видано тільки 11.06.2021 року, тобто після ухвалення судом рішення, а тому не було можливості надати його в суді першої інстанції. Відповідач також звертає увагу, що незважаючи на відсутність у нього стабільного заробітку, оскільки ніде не працює, враховуючи економічну та соціальну ситуацію із пандемією в країні та світі, відповідачем вчасно та добровільно сплачувалися аліменти на виконання судового наказу виданого Рахівським районним судом від 20.10.2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення першої інстанції без змін, обґрунтовуючи тим, що доказів того, що апелянт є непрацездатним і не має можливості влаштуватися на роботу, матеріали справи не містять. З часу винесення судом рішення суттєво змінилися обставини та матеріальне становище сторін. Відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не надає, офіційно ніде не працює, але отримує неофіційний дохід, оскільки їздить на заробітки до Чеської Республіки.

Заслухавши відповідача ОСОБА_1 , який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Мігалі І.В. надійшла заява у якій просить розглядати дану справу без участі позивача та її представника, та залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі який розірвано 03 жовтня 2018 року, на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області.

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до судового наказу Рахівського районного суду № 305/1546/17 від 20.10.2017, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягуються аліменти в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Дитина проживає з позивачкою, ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою ЗДО села Видричка Богданської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №01-10/11 від 29.03.2021 року.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Саме такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року4, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та застосовується, зокрема, для загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм (ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача.

Судовим наказом виданим Рахівським районним судом № 305/1546/17 від 20.10.2017 року, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 стягуються у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, і це є мінімальним розміром аліментів встановлених законодавством України.

Той факт, що відповідач на даний час не має стабільного заробітку, оскільки не працює, не може бути підставою для відмови у зміні способу стягнення аліментів, і те, що відповідач є молодою, працездатною, здоровою особою, свідчить про спроможність заробляти та утримувати неповнолітніх дітей.

Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, які регламентують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). При цьому, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

Враховуючи наявність норми про можливість зміни способу стягнення аліментів та позиції стягувача аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам дитини, його рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать їх матеріального становища і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду від 21 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 січня 2022 року.

Головуючий

Судді: