КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/515/21
Провадження №2/319/4/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 рокусмт Кам`янка

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гляня О.С.,

за участі секретаря Смокової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Кам`янка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

04.06.2021 ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 23 671 грн. 88 коп.

В позові посилається на те, що рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 24.01.2018 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 23.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття задоволено.

Виконавчий лист на виконання вищевказаного рішення суду перебуває на виконанні Більмацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Вказує, що протягом тривалого часу відповідач неналежним чином ставиться до виконання судового рішення, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на червень 2020 року в сумі 23 671,88 грн.

Посилається на те, що така поведінка відповідача вкрай ускладнює можливість підтримання належного мінімального прожиткового рівня доньки.

За розрахунками позивача сума пені за період з 23.11.2017 по жовтень 2020 складає 132 604, 28 грн. На підставі ст.. 196 СК України, просила стягнути 23 671,88 грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості за аліментами.

04.08.2021 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав відсутності його провини в утворенні заборгованості, оскільки стабільно сплачував аліменти і не ухилявся від свого обов`язку утримувати дитину. Зазначає, що у 2017 році відкрив доньці особовий рахунок, на який щомісячно перераховував аліменти, починаючи з 09.11.2017 по 16.07.2019 в розмірі 1 000 грн. Загальна сума, сплачена за цей період становить 18 300 грн. Дізнавшись, що позивач звернулася до виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду, перестав добровільно сплачувати аліменти. Вказав, що надавав оригінали квитанцій про сплату аліментів державному виконавцю, проте вони не були враховані останнім, оскільки не містять призначення платежу (примітки «аліменти»).

У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився також, подав клопотання про проведення судового засідання без його участі, в якому просив долучити промову у судових дебатах..

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_2 .

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 24.01.2018 року у справі № 319/1511/17 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 23.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення суду набрало законної сили і на його виконання видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання.

Згідно копії розрахунку заборгованості боржника по аліментам станом на 14.12.2021 № 13793/16-19-41, починаючи з 23.11.2017 по жовтень 2019 року відповідач аліменти не сплачував, у зв`язку з чим йому нараховувалась заборгованість зі сплати аліментів.

Суд бере до уваги надані відповідачем докази роздруківку операцій за карткою відповідача АТ КБ «Приватбанк», копії квитанцій, відповідно до яких, починаючи з листопада 2017 року відповідач сплачував аліменти на утримання доньки на її особистий рахунок.

Вказане узгоджується з показаннями свідка - начальника Більмацького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро)Гладнєва Г.А., який пояснив суду, що під час здійснення виконавчого провадження за примусовим виконанням рішення суду № 319/1584/17, у зв`язку із наявністю у відповідача заборгованості по аліментам, 27.08.2020 було проведено електронні торги з реалізації майна, належного ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Натомість пізніше було встановлено, що протягом листопада 2017 листопада 2019 відповідач сплачував аліменти безпосередньо на рахунок доньки у фіксованому розмірі 1000 грн. на місяць.

Разом з тим, суд, перевіривши матеріали справи, не знайшов доказів підтвердження сплати аліментів відповідачем в наступні періоди: вересень 2018 року, жовтень 2018 року, листопад 2018 року, грудень 2018 року, вересень 2019 року, жовтень 2019 року.

Відповідно до вимог ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачували щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Верховний Суд України у справі № 6-149 цс14 зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, щодо розгляду спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, зазначено, що у вказаній статті не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, вирішуючи вказаний спір, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Розрахунок:

- пеня за прострочення сплати аліментів за вересень 2018 року: 972 грн. (залишок несплачених аліментів) х 1% х 696 (кількість днів прострочення) = 6 765,12 грн.;

- пеня за прострочення сплати аліментів за жовтень 2018 року: 972 грн. (залишок несплачених аліментів) х 1% х 665 (кількість днів прострочення) = 6 463,80 грн.;

- пеня за прострочення сплати аліментів за листопад 2018 року: 972 грн. (залишок несплачених аліментів) х 1% х 635 (кількість днів прострочення) = 6 172,20 грн.;

- пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2018 року: 604 грн. (залишок несплачених аліментів) х 1% х 604 (кількість днів прострочення) = 6 121,54 грн.;

- пеня за прострочення сплати аліментів за вересень 2019 року: 1059 грн. (залишок несплачених аліментів) х 1% х 331 (кількість днів прострочення) = 3 505,29 грн.;

- пеня за прострочення сплати аліментів за жовтень 2019 року: 1059 грн. (залишок несплачених аліментів) х 1% х 300 (кількість днів прострочення) = 3 177 грн.;

Таким чином, згідно розрахунку суду пеня складає 29 204,95 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відтак стягненню з відповідача підлягає сума не більша 100 відсотків заборгованості, а саме 6 047,50 грн. (972+972+972+1013,50+1059+1059=6047,50)

Судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, виплат по іншим виконавчим документам не встановлено, на даний час заборгованість по сплаті аліментів ним не виплачується.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 232,22 грн. (23 671,88/6 047,50=3,91; 908/3,91=232,22)

Окрім того, статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні право допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу є документально підтвердженими договором про надання правової допомоги від 10.11.2021 р., актом про прийняття-передачу наданих послуг від 15.12.2021, ордером, копією квитанції від 15.12.2021 № 247437 на суму 2 000 грн., що також узгоджується з позицією викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2018 року по 26 серпня 2020 року у розмірі 6 047,50 грн. та понесені судові витрати в сумі 2 000 грн., а всього 8047,50 грн. (вісім тисяч сорок сім гривень 50 копійок)

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 232,22 грн.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги через Куйбишевський районний суд Запорізької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарження якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Глянь