22-ц/804/184/22
263/4007/21

Головуючий у І інстанції Ковтуненко В. О. Єдиний унікальний номер 263/4007/21
Номер провадження 22-ц/804/184/22
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Зайцевої С. А.,

Мальцевої Є. Є.,

секретар Вороніна М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «Приват Банк») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 150 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 15 грудня 2020 року виникла заборгованість в сумі 345 040 грн. 39 коп., яка складається із 303 487,44 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13 644,55 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 27 908,40 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Також позивач просив стягнути судові витрати, пов`язані із зверненням до суду у розмірі 5 175,61 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 жовтня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за тілом кредиту за договором № б/н від 18 жовтня 2019 року в розмірі 303 487,44 грн., а також судовий збір у розмірі 4 552,31 грн. В стягненні процентів за користування кредитом відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове про задоволення вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не звернув уваги на надані позивачем докази активного користування відповідачем карткою банку, в зв`язку з чим він був ознайомлений з усіма умовами договору, жодних заперечень щодо розміру заборгованості за договором відповідач не висловлював, а тому це вказує на те, що між сторонами були погоджені нараховані відсотки. Крім того вважає, що оскільки відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг з використанням кредитної картки та паспорту споживчого кредиту з усією інформацією про умови кредитування, а заборгованість ОСОБА_1 не оспорювалася, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягають задоволенню.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання судовими повістками, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «Приват Банк» Шишелову Н. В., яка просила скаргу задовольнити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення оскаржується відповідачем лише в частині стягнення процентів за користування кредитом, а тому апеляційним судом в іншій частині не переглядається.

Відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитом, суд першої інстанції керувався положеннями Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки відповідач проживає на території, на якій здійснювалася антитерористична операція. Крім того, суд встановив, що матеріали справи не містять доказів ознайомлення відповідача із умовами кредитного договору та погоджувався з ними.

Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням ним своїх зобов`язань за кредитним договором б/н від 18 жовтня 2019 року.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», яку відповідач підписав 18 жовтня 2019 року. Ця анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію. Яку саме картку відповідач бажає оформити, даних про умови кредитування, які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту, розмір комісії тощо у вказаній анкеті-заяві не зазначено (а.с 27).

Наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature містить відомості про умови користування різними кредитними продуктами (а.с. 32-36).

Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

У даному випадку цивільні відносини виникли між АТ КБ «ПриватБанк» та фізичною особою ОСОБА_1 , як споживачем банківських послуг, який є слабшою стороною та підлягає особливому правовому захисту у вказаних правовідносинах (Рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі № 1/12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»), з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» не дотрималось вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що правові підстави для задоволення позову в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам за період з 18 жовтня 2019 року по 05 червня 2020 року відсутні та погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 червня 2020 року відповідача було ознайомлено з умовами нарахування процентів за користування кредитом та відповідальністю за прострочення сплати заборгованості за кредитним договором, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 29-31).

Однак, передбачені умови стосуються наступних карток: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Картка Visa Signature, Картка MC World Elite, Картка Visa Infinite. Будь яких доказів, які би підтверджували якою саме з карток користувався ОСОБА_1 , позивачем суду не надано, що позбавляє суд можливості розрахувати заборгованість за відсотками за прострочення кредиту.

Таким чином, зазначені умови кредитування можуть застосовуватися до відповідача лише з 05 червня 2020 року, а відтак заборгованість за процентами може бути стягнута лише за період з 05 червня по 15 грудня 2020 року. Але за вказаний період така заборгованість відсутня, оскільки відповідач лише поповнював свою картку готівкою у відділеннях банку та не користувався грошима позивача, а всі відрахування з карткового рахунку відповідача здійснювалися банком автоматично у погашення заборгованості за минулі періоди, що підтверджується довідкою про рух коштів (а.с. 13-24).

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що підстави для стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 05 червня по 15 грудня 2020 року також відсутні в зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Зазначені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, проте на правильність його висновків не впливають, а тому ухвалене ним рішення скасуванню не підлягає.

Також є помилковим посилання суду на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки цим законом забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, а позивач з такими позовними вимогами до суду не звертався, як і не звертався з вимогами про стягнення відсотків на підставі ст. 625 ЦК України. але на думку апеляційного суду це також не є підставою для скасування рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. 374, 367, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 жовтня 2021 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 17 січня 2022 року.

Судді В. М. Барков

С. А. Зайцева

Є. Є. Мальцева