Справа № 700/861/21
Провадження № 2/700/50/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу № 700/861/21 провадження № 2/700/50/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25 грудня 1997 року її мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилися діти: вона - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сестра ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 16 грудня 2009 року шлюб між батьками було розірвано, оскільки вони з 2002 року разом не проживали, не зустрічалися та на примирення не згідні. Зі слів матері, ОСОБА_2 не є біологічним батьком ОСОБА_5 , а тому ніякої участі у її житті не приймав. Після розірвання шлюбу їх батько не цікавився життям дітей, їх дозвіллям, не брав участі у їх вихованні та розвитку, ніколи не з`являвся, не телефонував та ніяких коштів на їх утримання не надавав. На даний час батько перебуває в Росії. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла їх мати - ОСОБА_6 . Після смерті матері малолітня сестра ОСОБА_12 проживає разом з її сім`єю та опікується нею. Свідоме та тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Вона отримала висновок та рішення виконавчого комітету Лисянської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зважаючи на те, що відповідач по справі не є біологічним батьком дитини, ніколи не займався її вихованням, не виявляє батьківської турботи і уваги, підписав нотаріально засвідчену заяву про те, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно доньки, то просить побавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини та стягнути з нього аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, просила суд задовольнити позов в частині позбавлення батьківських прав, в частині позову щодо стягнення аліментів відмовилася.

Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розголяду справи. Звернувся до суду із заявою про визнання позову в частині позбавлення його батьківських прав. Просив розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи без самостійних вимог: Служби у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 25 грудня 1997 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 25.12.1997 року.

Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.03.1999 року (змінила прізвище на « ОСОБА_8 » відповідно до свідоцтва про шлюб серії - НОМЕР_2 від 29.03.2018 року) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 23 січня 2008 року.

16 грудня 2009 року шлюб між батьками позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 16.12.2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 03.08.2021 року.

10.08.2021 року позивач звернулася до Служби у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради із заявою щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно його доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що його місце перебування встановити неможливо, зв`язок із ним відсутній, кошти на утримання дитини не надає, участі її вихованні не приймає.

Із заяв свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 02.09.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 на території с. Дашуківка ніколи не проживав та участі у вихованні ОСОБА_5 не приймав.

14.09.2021 року комісія з захисту прав дитини виконавчого комітету Лисянської селищної ради вважає доцільним ініціювати питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 на малолітню дитину ОСОБА_5 та 27.09.2021 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо його малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки Дашуківської філії КОЗ «Лисянський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 1-гімназія - дошкільний навчальний заклад» Звенигородського району Черкаської області, ОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Дашуківка Лисянського району Черкаської області. На час народження її мати, ОСОБА_6 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який за час навчання ОСОБА_12 у даному закладі ніколи не з`являвся, а тому ніякої участі у її житті та вихованні не приймав.

Згідно з характеристикою КОЗ «Бужанський НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - ДНЗ» Бужанської сільської ради Звенигородського району, ОСОБА_5 , 2008 р.н., учениця 7 класу, користується авторитетом серед однокласників та учнів школи, старанна, сумлінна, бере активну участь у суспільно-корисній праці.

Із довідки виконавчого комітету Лисянської селищної ради с. Дашуківка Звенигородського району Черкаської області від 02.09.2021 року № 241 вбачається, що на час народження ОСОБА_5 , ОСОБА_6 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який на території с. Дашуківка ніколи не проживав. Інформацією щодо його місця проживання виконавчий комітет не володіє. Після народження ОСОБА_12 , її мати стверджувала, що ОСОБА_2 не є біологічним батьком дитини, а тому ніякої участі у її вихованні не приймав.

На даний час малолітня ОСОБА_5 проживає у сім`ї позивача ОСОБА_1 без рестрації за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка виконавчого комітету Лисянської селищної ради с. Дашуківка Звенигородського району Черкаської області від 02.09.2021 року № 242.

14.12.2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про долучення до справи додаткових документів. Із даних документів вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , надав нотаріально засвідчену заяву від 29.11.2021 року, в якій просив про розгляд справи без його участі, не заперечує позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як з 2000 року не мав ніяких відносин з матір`ю дитини. Щодо вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, не визнав, оскільки не є батьком дитини (батьківства не визнає).

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 165 цього ж Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час розгляду справи достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків із виховання малолітньої доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не проявляє батьківської турботи, не цікавиться станом здоров`ям та шкільним життям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, більше того написав заяву, в якій не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно своєї доньки, оскільки не вважає себе її батьком.

Зазначені факти, суд розцінює як умисне ухилення відповідачем від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Згідно з висновком Служби у справах дітей відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Факт ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем в судовому засіданні підтверджений дослідженими письмовими доказами, доданими позивачем до позовної заяви.

Зважаючи на те, що відповідач не дбає про фізичний розвиток і здоров`я доньки ОСОБА_5 , не виконує батьківський обов`язок щодо виховання та матеріального утримання своєї дитини, захисту її прав та інтересів, беручи до уваги той факт, що відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки то суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.143, 150, 164-166 СК України, 3, 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 258, 259, 260-265, 269, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Бесараб