Ухвала

Іменем України

20 січня 2022 року

м. Київ

справа № 127/19058/21

провадження № 61-880ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Ковальчука О. В., Сала Т. Б., Шемети Т. М., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради, Департаменту архітектурно - будівельного контролю Вінницької міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради, Департаменту архітектурно - будівельного контролю Вінницької міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 подала клопотання про забезпечення позову.

Клопотання мотивоване тим, що прийняття в експлуатацію незаконно споруджених ОСОБА_2 сходів може призвести до неможливості виконання рішення у цій справі про припинення права на будівельні роботи та скасування містобудівних умов і обмежень.

ОСОБА_1 просила:

заборонити виконкому Вінницької міської ради та Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради вчиняти дії щодо видачі сертифікатів відповідності та інших документів, чи ухвалювати рішення щодо прийняття до експлуатації об`єкту нерухомого майна: реконструйованої квартири АДРЕСА_1 та прилеглих до неї сходів до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2021 року забезпечено позов шляхом заборони виконкому Вінницької міської ради та Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради вчиняти дії щодо видачі сертифікатів відповідності та інших документів, чи ухвалювати рішення щодо прийняття до експлуатації об`єкту нерухомого майна: реконструйованої квартири АДРЕСА_1 та прилеглих до неї сходів, до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги щодо забезпечення позову є розумними, обґрунтованими та адекватними. Забезпечення позову спроможне забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позову. Все зазначене дає підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести в майбутньому до труднощів в частині виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником - адвокатом Шишковською А. Б., задоволено, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2021 року скасовано, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. З урахуванням викладених норм права, апеляційний суд вважає, що у клопотанні ОСОБА_1 не наведено обґрунтувань та до нього не додано належних та допустимих доказів у відповідності до положень статей 12, 81 ЦПК України щодо наявності обставин, які свідчать про необхідність застосування такого виду забезпечення позову як заборону виконкому Вінницької міської ради та Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради вчиняти дії щодо видачі сертифікатів відповідності та інших документів, чи ухвалювати рішення щодо прийняття до експлуатації об`єкту нерухомого майна: реконструйованої квартири АДРЕСА_1 та прилеглих до неї сходів, зокрема доказів несумлінних дій відповідача та що такі дії можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про задоволення позовних вимог може бути утрудненим або взагалі неможливим. За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, оскільки фактичні обставини справи не свідчать про необхідність застосування заходів забезпечення та про наявність підстав вважати, що незастосування наведених заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

14 січня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції безпідставно не враховано те, що відповідач та третя особа вчинили дії направлені на позбавлення позивачки права на здійснення підприємницької діяльності. Так, до заяви про застосування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 був наданий доказ протиправних дій відповідача - фотографія знищених сходів до магазину ОСОБА_1 та акт комісії про знищення, а тому твердження суду апеляційної інстанції про відсутність допустимих доказів протиправності дій відповідачів є безпідставним. Незастосування судом заходу забезпечення позову у вигляді заборони приймати в експлуатацію реконструйовану квартиру та сходи може призвести до узаконення ОСОБА_2 незаконного (самочинного) будівництва, що, в свою чергу, призведе до неможливості виконати рішення суду в частині скасування Містобудівних умов та обмежень та припинення права на будівництво, позаяк прийняття новоствореного об`єкта нерухомості до експлуатації є завершальною стадією створення такого майна.

Суд апеляційної інстанції, в обгрунтування власних висновків про відсутність підстав для забезпечення позову у цій справі, послався на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2021 року у справі № 127/1511/20, яким ОСОБА_1 було зобов`язано знести частину зовнішніх сходів нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , що розташовані під фасадною стіною квартири АДРЕСА_1 , а саме у частині, що не відповідає розміру сходів «Проекту реконструкції квартири під магазин». Судом апеляційної інстанції безпідставно застосовано положення частини четвертої статті 82 ЦПК України, позаяк предмет позову у справі № 127/1513/20 є іншим, ніж предмет позову у цій справі, окрім того судом встановлені обставини, які не впливають на законність судового рішення про забезпечення позову. У справі № 127/1511/20 судом досліджувалось питання відповідності проектній документації побудованих у 1997 році, попереднім власником сходів, до належного ОСОБА_1 власного магазину. При цьому, судом було встановлено невідповідність проектній документації лише однієї нижньої сходинки до приміщення магазину ОСОБА_1 - решта сходів, як встановлено судом, відповідають проекту будівництва та не підлягали знесенню. Натомість, у рамках справи № 127/19058/21 судом досліджувалось питання протизаконності набуття ОСОБА_2 права на виконання будівельних робіт по реконструкції квартири АДРЕСА_1 , внаслідок чого відбулося порушення моїх прав, як власника суміжного об`єкта нерухомості у зв`язку з проведенням самочинного будівництва з боку ОСОБА_2 .

Слід врахувати наявну судову практику Верховного Суду щодо можливості застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона прийняття в експлуатацію спірного об`єкта нерухомості, зокрема в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року у справі № 947/38823/20 (провадження № 61-9808ск21).

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Встановивши, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Аргумент касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно застосував частину четверту статті 82 ЦПК України, необґрунтований оскільки не впливає на висновки апеляційного суду про те, що у клопотанні ОСОБА_1 не наведено обґрунтувань та до нього не додано належних та допустимих доказів щодо наявності обставин, які свідчать про необхідність застосування такого виду забезпечення позову як заборони виконкому Вінницької міської ради та Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради вчиняти дії щодо видачі сертифікатів відповідності та інших документів, чи ухвалювати рішення щодо прийняття до експлуатації об`єкту нерухомого майна: реконструйованої квартири АДРЕСА_1 та прилеглих до неї сходів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої постанови апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради, Департаменту архітектурно - будівельного контролю Вінницької міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков