Єдиний унікальний номер 226/1293/21
Номер провадження 22-ц/804/192/22
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року

м. Бахмут

справа № 226/1293/21

провадження № 22-ц/804/192/22

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого Хейло Я.В.,

суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.

учасники справи:

позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 06 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Клепка Л.І.), ухваленого в приміщенні суду в місті Мирноград Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У квітні 2021 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі ОКП «Донецьктеплокомуненерго») звернулось до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання, які на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на його ім`я, надаються йому в централізованому порядку в квартиру АДРЕСА_1 , власником якої він є згідно договору купівлі-продажу. Оскільки, відповідач свого обов`язку зі сплати послуг з теплопостачання не виконує, за період з 01 листопада 2007 до 01 квітня 2021 утворилася заборгованість.

Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за період з 01.11.2007 по 01.04.2021 в розмірі 41604,97 грн., 3% річних в сумі 500 грн, інфляційні втрати в розмірі 815,26 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 06 вересня 2021 року позов ОКП «Донецьктеплокомуненерго» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за теплову енергію в сумі 17722 грн 07 коп за період з 01.10.2018 до 01.04.2021, перерахувавши вказану суму на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 у АТ «Ощадбанк», МФО 335106, призначення платежу: за теплову енергію м.Мирноград.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» інфляційні збитки в сумі 815 грн 26 коп, 3% річних в сумі 500 грн 50 коп за період з 21.11.2018 по 20.03.2021 та судовий збір в сумі 939 грн 93 коп, перерахувавши вказані суми на рахунок Відокремленого підрозділу «Мирноградтепломережа» № НОМЕР_3 у АТ КБ «Приватбанк», МФО 335496, отримувач: відокремлений підрозділ «Мирноградтепломережа» , призначення платежу: інфляційні та судові витрати.

Стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3362 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити повністю, стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми процесуального та матеріального права.

Зазначає, що позивач з 2006 року не постачає теплову енергію у його квартиру внаслідок порушення системи центрального опалення з незалежних від нього причин (порушено систему опалення у квартирі АДРЕСА_2 , яка розташована вище над його квартирою ), а тому з цього часу він не користувався комунальними послугами, що підтверджується копією акту від 28.01.2006 року, копією заяви від 14.12.2007 року, копією акту від 07.10.2008року, копією заяви від 29.09.2008 року, копією заяви від 08.11.2010 року, копією листа від 10.11.2010 року, копією листа від 01.12.2010 року.

Посилається на висновки Верховного Суд у постанові від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц та зазначає, що питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами належить до предмета доказування, проте суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про витребування у позивача теплових журналів, де вказано температуру енергоносія, який видавала котельня, подаючи до будинку, де знаходиться житлове приміщення відповідача.

Також зазначив, що позивач не навів доказів самовільного відключення відповідача від теплової мережі. Він придбав житлове приміщення вже без радіаторів ЦО та відповідної мережі у своєму приміщенні, тому його вина відсутня.

Крім того, відкриття особового рахунку здійснюється на підставі ордеру або свідоцтва про власність, договору купівлі-продажу, але позивач не надає документа, що був би підставою для відкриття такого особового рахунку.

Зазначає, що до 2017 року відсутні докази того, що будинок був дійсно підключений до мережі теплопостачання, тому у позивача були відсутні законні підстави підключати будинок до теплопостачання в подальшому без проектної документації, погодженої в установленому порядку.

Тарифи на теплову енергію не є загальновідомими обставинами та йому не відомі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Представником ОКП «Донецьктеплокомуненерго» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що в матеріалах справи наявні акти про зняття показань приладів обліку теплової енергії за період жовтень 2018 року квітень 2021 року за підписами представника позивача та голови ОСББ «Молодіжний-21», який виступає від імені мешканців житлового будинку АДРЕСА_3 , отже послуги фактично надавалися та правові підстави для звільнення позивача від їх оплати відсутні.

Доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими , з висновками суду першої інстанції погоджується.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» є обласним теплопостачальним підприємством, яке виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів послугами з централізованого опалення. Відокремлений підрозділ «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Мирноградтепломережа» є його структурним підрозділом, основною діяльністю якого згідно Статуту є виробництво теплової енергії та надання її споживачам.

Відповідач ОСОБА_1 , згідно довідки з місця проживання, є власником квартири АДРЕСА_1 житловою площею 25,8кв.м, яка розташована у багатоповерховому будинку і підключена до об`єднаної системи централізованого опалення. На ім`я відповідача позивачем відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . (а.с. 13)

Заборгованість відповідача за послуги теплопостачання за період з 01.11.2007 року по 01.04.2021 року складає 41604,97 грн.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову складає 42920, 73 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач несе зобов`язання по оплаті послуг теплопостачання, наданих підприємством позивача та з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, застосував позовну давність за заявою відповідача дійшов висновку про стягнення заборгованості за надані послуги з опалення за період з 01.10.2018 року по 20.03.2021 року у розмірі 17722, 07 грн., а також стягнув інфляційні збитки за цей період у розмірі 815, 26 грн, 3% річних у розмірі 500, 50 грн.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 11.10.2007 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи; ОКП «Донецьктеплокомуненерго» надає послуги з центрального опалення за вказаною адресою, за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на його ім`я (а.с. 13).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги до квартири, в якій зареєстрований і фактично проживає відповідач, а відповідач ними користується.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

При цьому пункт 6 частини першої статті 20 Закону встановлює, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Факт надання позивачем послуг з теплопостачання до будинку АДРЕСА_3 , в якому розташована квартира відповідача, підтверджується актами про підключення/відключення об`єкту до системи централізованого опалення від 05.04.2018, 25.10.2018, 09.04.2019, 29.10.2019, 06.04.2020, 02.11.2020 та рішеннями Виконавчого комітету Димитровської (Мирноградської) від 04.04.2018 № 100, 19.09.2018 № 335, 08.04.2019 № 118, 10.10.2019 №338, 15.10.2020 №339, 01.04.2021 №114 (а.с. 15-42).

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року No 630, споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Оскільки відповідач не виконав вимог Порядку відключення окремих

житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води

при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого

наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року, з вчинення дій щодо відключення,

апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що від`єднання квартири від мереж централізованого опалення здійснено самовільно, без дотримання вимог щодо складання та затвердження акта про відключення квартири від мереж

централізованого опалення та гарячого водопостачання, закріплених у пунктах 2.6,

2.7 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

Посилання відповідача на ті обставини, що він придбав квартиру вже без приладів обліку на правильність правових висновків суду щодо самовільного відключення квартири відповідача від системи теплопостачання не впливають, оскільки за законом він як власник несе відповідальність за належний стан системи теплопостачання у квартирі.

Розглядаючи позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго», заявлені до ОСОБА_1 суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи позивача на обґрунтування цих позовних вимог і заперечення відповідача ОСОБА_1 , встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку та дійшов правильного висновку про те, що відповідач належним чином не виконував обов`язок по оплаті послуг позивача з теплопостачання, що є підставою для стягнення заборгованості і у апеляційного суду немає підстав вважати його неправильним.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого водопостачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Статтею 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, завданням якої, у тому числі, є здійснення державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках шляхом формування і забезпечення прогнозованості цінової і тарифної політики на ринках, які перебувають у стані природної монополії, та суміжних ринках у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

Указом Президента України від 27 серпня 2014 року № 694/2014NT було утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014 затверджено Положення про НКРЕКП (далі - Положення про НКРЕКП).

Відповідно до пункту 3 Положення про НКРЕКП основними завданнями НКРЕКП, зокрема є державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на суміжних ринках, у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, на ринках природного газу, нафтового (попутного) газу, газу (метану) вугільних родовищ та газу сланцевих товщ (далі - природний газ), нафти та нафтопродуктів, а також перероблення та захоронення побутових відходів; забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

Пункт 4 Положення про НКРЕКП передбачає, що НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, установлює тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.

Таким чином, НКРЕКП, як національна комісія регулювання природних монополій, що утворена та функціонує відповідно до Закону України «Про природні монополії» наділена повноваженнями по встановленню тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, що використовується для потреб населення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, що викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 826/16994/15, провадження № 11-681апп18, та у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 826/15733/15.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація: визначає і встановлює норми споживання у сфері житлово-комунальних послуг, здійснює контроль за їх дотриманням.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Отже, враховуючи вищенаведене, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» як виконавець послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого водопостачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності, зобов`язано дотримуватись нормативно-правових актів щодо застосування норм споживання теплової енергії та тарифів на житлово-комунальні послуги.

Необізнаність відповідача про тарифи теплопостачання не дає підстав для його звільнення від сплати заборгованості за надані послуги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції надав оцінку всім зібраним по справі доказам та у суду апеляційної інстанції не має правових підстав їх переоцінювати.

Крім того, відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною 2 статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в спірний період з жовтня 2018 року по квітень 2021 року надавав послуги за адресою реєстрації відповідача ОСОБА_1 , проте відповідач за надані послуги оплату не здійснював, дійшов обгрунтованого висновку про стягнення заборгованості за надані послуги з опалення за період з 01.10.2018 року по 20.03.2021 року у розмірі 17722, 07 грн., інфляційні збитки у розмірі 815, 26 грн, 3% річних у розмірі 500, 50 грн .за період з 01.11.2018 року по 20.03.2021 року.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 374, 375, 377, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 06 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: