Справа № 299/3351/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 січня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готри Т.Ю., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Жганич К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 вересня 2021 року, постановлену головуючим суддею Леньо В.В., у справі за заявою ОСОБА_2 про відстрочення виконання судового наказу,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання судового наказу виданого Виноградівським районним судом Закарпатської області від 29.07.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина.

Заяву мотивував тим, що ухвалою Виноградівського районного суду від 08.07.2021 у справі №299/3099/21 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. Підставою такого судового рішення стало застосування судом положень п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України - відмова у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Аналогічне роз`яснення було надано ОСОБА_1 .

Однак 14.07.2021 ОСОБА_1 повторно звернулася до суду в порядку наказного провадження з аналогічною заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Але при зверненні до суду у рамках цього наказного провадження стягувач допустила зловживання власними процесуальними правами та приховала наявність судового процесуального рішення щодо предмету спору. 29.07.2021 Виноградівським районним судом у справі №299/3351/21 за заявою ОСОБА_1 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь заявниці аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06.08.2021 року ним, в порядку ч.8 ст.170 ЦПК України, подано заяву про перегляд цього судового рішення за нововиявленими обставинами.

З Автоматизованої системи виконавчих проваджень слідує, що 12.08.2021 старшим державним виконавцем Виноградівського відділу ДВС Вагнер Н.І. за заявою ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження №66479820 з примусового виконання наказу, виданого Виноградівським районним судом у справі №299/3351/21. Так як виконавче провадження відкрито та здійснюється на підставі судового наказу, який був виданий Виноградівським районним судом внаслідок умисних протиправних дій стягувача та є предметом судового оскарження (перегляду), відтак, на його думку є підстави, передбачені ст. 435 ЦПК України, для відстрочення виконання судового наказу.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 вересня 2021 року заяву адвоката Продан О.В. в інтересах ОСОБА_2 задоволено.

Відстрочено виконання судового наказу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.07.2021 справа № 299/3351/21 за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів з моменту набрання даною ухвалою законної сили до перегляду такого судового рішення за нововиявленими обставинами, але не більше ніж один рік з дня ухвалення такого рішення.

Не погодившись вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить таку скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви.

Зазначає, що доводи заявника щодо зловживання нею процесуальними правами, зокрема, приховування від суду наявність ухвали суду від 08.07.2021 року про відмову у видачі судового наказу є безпідставним та спростовується поданою нею до суду заявою від 26.07.2021, що міститься у матеріалах судової справи № 3351/21.

Також вказує, що відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Заявник не довів належними та допустимими доказами обставин, які мають характер особливих або виняткових та які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду відповідно до статті 435 ЦПК України. Обставини, на які посилається ОСОБА_2 в обґрунтування поданої заяви, не є винятковими, тобто такими, що відповідно до закону ускладнюють виконання рішення. Із змісту заяви про відстрочення виконання рішення вбачається, що заявником подано заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, що на її думку свідчить про те, що останній не бажає і не має наміру виконувати рішення суду, а прагне його скасувати.

ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку та з врахуванням фактичних обставин справи та вимог закону, правильно дійшов до висновку про задоволення заяви про відстрочення виконання судового наказу.

Сторони в судове засідання не з`явились і не подали суду заяв про відкладення розгляду справи. Про час та місце судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 повідомлені своєчасно в спосіб надіслання їм SMS повідомлення з Судовою повісткою про виклик у судове засідання, а.с. 37, 38.

Разом з цим у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Водночас, адвокат Продан О.В. в інтересах ОСОБА_2 , подала відзив на апеляційну скаргу. Тобто, сторони повно виклали свої доводи та заперечення у відповідних процесуальних документах, а необхідності визнавати їх явку в судове засідання обов`язковою не вбачається.

Згідно вимог ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. А звідси, наявні матеріали справи з огляду на факт вирішення питання підставності видачі судового наказу, дозволяють апеляційному суду вирішити справу за відсутності сторін, що не призведе до порушення їх процесуальних прав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву про відстрочення виконання судового наказу, суд першої інстанції дійшов висновку, який ґрунтується на тім, що ОСОБА_2 подав заяву про відстрочку виконання до закінчення строку виконання судового наказу з врахуванням обставин підставності видачі судового наказу, стосовно якого подано заяву про перегляд даного судового наказу за нововиявленими обставинами. А тому, доводи заяви про відстрочку виконання рішення є мотивованими та ґрунтуються на вимогах закону.

Однак, такий висновок суду першої інстанції не відповідає як матеріалам справи так і вимогам норм процесуального законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що Виноградівським районним судом у справі №299/3351/21 за заявою ОСОБА_1 було 29.07.2021 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь заявниці аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При пред`явленні до примусового виконання судового наказу від 29.07.2021 року, старшим державним виконавцем Виноградівського відділу ДВС Вагнер Н.І. було 12.08.2021 року за заявою ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №66479820 з примусового виконання наказу, виданого Виноградівським районним судом у справі №299/3351/21.

Подаючи заяву про відстрочку виконання судового наказу, ОСОБА_2 виходив з того, що позаяк відкрито виконавче провадження та здійснюється примусове виконання на підставі судового наказу, який було видано Виноградівським районним судом внаслідок умисних протиправних дій стягувача та при цьому є предметом судового оскарження (перегляду), відтак, на його думку є підстави, передбачені ст. 435 ЦПК України, для відстрочення виконання судового наказу.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно вимог частин 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тлумачення положень вищевказаної правової норми дає підстави дійти висновку, що питання відстрочення або розстрочення виконання рішення суду може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Слід відмітити також, що в абзаці 1 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК (яка є аналогічною до ст.435 чинного ЦПК України) їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

В заяві про відстрочення виконання судового наказу від 29.07.2021 року про стягнення аліментів, ОСОБА_2 як на підставність такої посилався на те, що фактично виконавче провадження №66479820 відкрито та здійснюється на підставі судового наказу, який було видано Виноградівським районним судом внаслідок умисних протиправних дій стягувача та є предметом судового оскарження (перегляду).

Дослідивши зазначені доводи, колегія суддів дійшла до думки, що зміст заяви про відстрочення виконання судового наказу не містить тих виняткових обставин з якими законодавчі акти пов`язують можливість відстрочення виконання рішення суду.

Задовольняючи заяву про відстрочення виконання судового наказу, суд першої інстанції піддав сумніву підставність видачі судового наказу та зважив на те, що подано заяву про перегляд даного судового наказу за нововиявленими обставинами.

Проте, такі дії суду першої інстанції є неправомірними з огляду на те, що на момент постановлення ухвали суду від 09.09.2021 року про відстрочення виконання судового рішення, судовий наказ від 29.07.2021 року був чинним та у відповідності до вимог ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України. Той факт, що ОСОБА_2 подав заяву про перегляд судового наказу від 29.07.2021 року про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами не являється тим винятковим, особливим випадком, який є безумовною підставою для здійснення відстрочення виконання рішення суду.

Безпідставне відстрочення виконання рішення суду підриває правовий принцип своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі, що являється складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Оскільки матеріали справи не містять, а колегія суддів не встановила виняткових обставин, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового наказу, наявність яких робила б його виконання неможливим чи ускладненим то у зв`язку з цим вимоги заяви про відстрочення виконання судового наказу від 29.07.2021 року про стягнення аліментів є безпідставними та являється підставою для відмови у задоволенні такої.

Також, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з боржника на користь стягувача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454.00 грн., понесений останньою за подання апеляційної скарги.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 149, 150, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 вересня 2021 року про відстрочення виконання судового наказу, скасувати та постановити у цій справі постанову про відмову ОСОБА_2 в задоволенні заяви про відстрочення виконання судового наказу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 судові витрати у розмірі 454,00 гривні, судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 18 січня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: