22-ц/804/65/22

Номер провадження 22-ц/804/65/22
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2022 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.,

за участю секретаря Вороніної М.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2018 року у складі суду ОСОБА_3 , у цивільній справі про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

05 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов вмотивований тим, що 10 січня 2015 року між ними зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народжена дитина дочка ОСОБА_4 . Через різні погляди на сімейне життя, психологічну несумісність вони з чоловіком припинили сімейні стосунки, мешкають окремо. Дитина проживає з позивачкою, в добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу дитині не надає. Просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб, зареєстрований 10 січня 2015 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 13, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05 листопада 2018 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 112, 180, 182 СК України та виходив з визнання відповідачем позову та, що дитина проживає із матір`ю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення в частині стягнення аліментів скасувати.

Апеляційну скаргу вмотивував тим, що ним було написано заяву про визнання позову у повному обсязі. Проте йому було відомо, що в суді розглядається справа лише про розірвання шлюбу і саме стосовно цих вимог він визнав позов. Позовну заяву він не отримував, крім того вважав, що розірвання шлюбу та стягнення аліментів повинно розглядатися у різних провадженнях.

На час розгляду справи, він не мав постійного офіційного місця роботи, а отже не мав регулярного та постійного доходу, що підтверджується довідкою з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 16.02.2021 року, за період з 1 кварталу 2015 року по 4 квартал 2020 року, тому аліменти могли бути стягнуті лише в твердій грошовій сумі.

Крім того судом не враховано наявність у відповідача інших утриманців, а саме, неповнолітнього сина ОСОБА_6 , на якого він сплачує аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходу, що підтверджується свідоцтвом про народження та постановою про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2015 року.

Доводи і заперечення інших учасників справи

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги, надали суду пояснення, що відповідач не заперечує проти сплати аліменти на утримання дитини, проте не згоден з їх розміром, так як судом першої інстанції не враховано, що він має на утриманні ще одну дитину на яку також сплачує аліменти.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 в суд апеляційної інстанції не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає, обставини судом першої інстанції встановлено не повно, внаслідок чого висновки зроблено не відповідні.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони зареєстрували шлюб 10 січня 2015 року.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29 липня 2019 року вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є - ОСОБА_2 , ОСОБА_1

ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно статей ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, духовного і соціального розвитку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим 16.10.2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1247. (а.с.34)

На утримання сина відповідач сплачує аліменти на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя, яке набрало чинності 15.02.2011 року в розмірі ? частки від доходу, починаючи з 23.12.2010 року і до повноліття дитини. (а.с.35)

З огляду на вказане колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_1 , так як не враховані положення частини 1 ст.182 СК України.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

З наведеного вбачається, що відповідач має на утриманні дві дитини, його висока матеріальна забезпеченість нічим не підтверджена, тому суд при визначенні частки від заробітної плати батька дитини безпідставно не застосував положення ч.5 ст.183 СК України та п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, які передбачають, що на утримання двох дітей з платника стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітної плати.

В даному випадку діти мешкають окремо, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/6(1/3 : 2) частки його заробітної плати.

Судом першої інстанції не були дотримані вимоги вказаної норми закону, а саме не було з`ясовано матеріальне становище платника аліментів та наявність у платника аліментних зобов`язань щодо іншої дитини.

Посилання в рішенні суду на заяву відповідача про визнання позову в повному обсязі не можна вважати належним обґрунтуванням прийнятого рішення, так як в заяві відповідача зазначена лише частина позовних вимог, а саме розірвання шлюбу.

Матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданих до неї документів.

В той же час доводи апеляційної скарги про скасування рішення в частині стягнення аліментів також не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України Про охорону дитинства).

Доводи апеляційної скарги, що на час розгляду відповідач не мав постійної роботи, а тому мав мінливий дохід внаслідок чого суд повинен був стягнути аліменти в твердій грошовій сумі - неспроможні.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.(Частина третя статті 181 в редакції Закону №2037-VIII від 17.05ю2017 року.

Позивачка право якої обрати спосіб стягнення аліментів передбачено Законом звернулася до суду 05.11.2018 року, тобто, на час її звернення до суду із вказаними вимогами, посилання на відсутність постійної роботи та мінливий дохід СК вже не передбачав.

Крім того відповідно до судової практики Верховного Суду у постановах від 04.07.2018 справа № 490/4522/16-ц; від 11.03.2020 року справа № 759/10277/18, провадження № 61-22317, суд не вправі самостійно визначити спосіб стягнення аліментів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вказаних обставин доводи відповідача про незаконність судового рішення є частково обґрунтованими.

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що рішення в частині визначення розміру стягнутих аліментів необхідно змінити з ? частки на 1/6 частину.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, проте не повно дослідив наявні у справі докази, не дав їм належну оцінку, не правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив помилкове рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції повинно бути змінено з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції не стягнув з відповідача судовий збір на користь держави за розгляд справи про стягнення аліментів, розмір якого дорівнює 704,80 грн та підлягає стягненню з останнього.

Повний текст постанови виготовлено 17 січня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2018 року змінити в частині визначення розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ? частини на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05 листопада 2018 року.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця- відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: С.А.Зайцева

О.М.Пономарьова