КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1075/21
Провадження №2/319/25/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2022 рокусмт Кам`янка
Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Мальованого В.О., при секретарі судового засідання Синяковій О.І., за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Брек Людмила Олегівна до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дінеро", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович , приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
В С Т А Н О В И В:
04 листопада 2021 року адвокат Брек Л.О., яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року у справі відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 06 грудня 2021 року.
Від відповідача у встановлений строк відзиву на позовну заяву не надійшло.
В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час і місце розгляду повідомлені належним чином, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на заявлених вимог наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від нього до суду не надходило .
Треті особи в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.
Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо здійснити на підставі наявних у справі матеріалів.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем було вчинено виконавчий напис, яким з позивача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» стягнуто заборгованість за кредитним договором № AG-2227287, який було укладено 12 січня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» за період з 18.02.2020 по 18.08.2021 на суму 18 899, 00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10 000,00 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками - 899,00 грн., також стягнуто 650, 00 грн. за вчинення даного виконавчого напису.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. від 19 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого напису, та постановою приватного виконавця від 22 жовтня 2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Відповідно до пункту 3 глави 16 наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.
26.11.2014 до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662.
У зв`язку із визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору. Станом на 23 вересня 2021 року постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору.
Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року було сформовано узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні та вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про вимогу товариства і таких не надано і суду. Відповідач своїм правом надання відзиву на позов не скористався, зважаючи на це справа розглядається судом на підставі наявних доказів.
Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження існування у позивача ОСОБА_1 заборгованості перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО», факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Відповідно до роз`яснень наданих судам у п.13 постанови пленуму ВСУ №2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року №483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.
Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи були надані банком нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15.
Судом встановлено, що позивач будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від відповідача, чи від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. не отримувала.
Позивач не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим, в свою чергу, була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення відповідачу чи нотаріусу.
Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 06.06.2019 в справі № 750/1627/18, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.
Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 по справі №310/9293/15.
Розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника.
Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 по справі № 6-887цс17.
Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому відповідачем нотаріусу кредитному договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має кредитор при зверненні до нотаріуса.
На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законною та обгрунтованою.
Відповідно ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача в дохід держави судовий збір, оскільки позивач при пред"явленні позову від сплати судового збору була звільнена.
За подання заяви про забезпечення позову, позивач сплатила судовий збір в розмірі 454 грн., який підлягає стягненню на користь позивача з відповідача .
Позивач прохала стягнути з відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.
Відповідно до ч.2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 27 жовтня 2021 року , укладений між адвокатом Брек Л.О. та Бригіда В.О.
Згідно акту-прийому передачі виконаних робіт за договором, адвокат Брек Л.О. надала, а ОСОБА_1 прийняла наступні послуги з правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи та згідно квитанції від 01.11.2021 сплатила їх: консультація - 0,5 год. вартістю 3000 грн., складання позову - 0,5 год, вартістю 3000 грн , складання клопотання про витребування доказів - 0,5 год вартістю 3000 грн., дистанційного супроводження судового розгляду справи на суму 1000 грн., а всього 10 000грн., сплачено 10 000 грн.
Суд, у відповідності до ст.137 ЦПК України, приймаючи до уваги складність справи та наданих адвокатом Брек Л.О. послуг , часом, витраченим адвокатом на надання послуг та їх обсяг, розгляд справи за відсутності сторін, відсутності в матеріалах справи клопотання про витребування доказів, прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 34, 50, 87, 88 ЗУ "Про нотаріат", ст.15,16,18 ЦК України, ст. ст. 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-283 , 354ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Брек Людмила Олегівна до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дінеро", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович , приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 454,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн., а всього 4454 ( чотири тисячі чотириста п"ятдесят чотири) гривні 00 копійок.
Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення складено 11 січня 2022 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

Представник позивача: адвокат Брек Людмила Олегівна, адреса: вул. Короленко, 25, м. Харків, 61003, РНОКПП НОМЕР_3 ,

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» , юридична адреса: вул. Сурикова, буд. 3А, м. Київ, 03035, ,

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, адреса: пр-т Петра Григоренка, 15, м. Київ, 02068,

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович, адреса: вул. Жуковського, буд. 36, оф.4003 м. Запоріжжя, 69063.

Суддя В.О.Мальований