УХВАЛА

17 січня 2022 року

м. Київ

справа № 759/10388/21

провадження № 61-224ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на постанову Київського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства

з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про захист прав споживачів, застосування наслідків недійсності правочину, та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення вартості одержаного правочину за нікчемним договором

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Автокредит Плюс» про захист прав споживачів,

в якому просив встановити нікчемність договору фінансового лізингу

від 01 квітня 2015 року, укладеного між ним та ТОВ «Автокредит Плюс», застосувавши наслідки нікчемного правочину шляхом списання з останнього матеріальної шкоди у розмірі 417 462,60 грн.

15 липня 2021 року ТОВ «Автокредит Плюс» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути вартість одержаного правочину за нікчемним договором.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року

в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року про відмову

у прийнятті зустрічної позовної заяви скасовано і справу за зустрічним позовом ТОВ «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано і прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Встановлено нікчемність договору фінансового лізингу від 01 квітня 2015 року № КІ00АІ, застосувавши наслідки недійсності нікчемного правочину шляхом стягнення з ТОВ «Автокредит Плюс» на користь

ОСОБА_1 суми платежів, сплачених на виконання нікчемного правочину

у розмірі 214 888,11 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

31 грудня 2021 року ТОВ «Автокредит Плюс» надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року.

В касаційній скарзі ТОВ «Автокредит Плюс» просить суд касаційної інстанції оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції зі зміною його мотивувальної частини шляхом зазначення факту пропущення позивачем строку позовної давності для звернення

із позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями

від 11 січня 2022 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ТОВ «Автокредит Плюс» Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню,

з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилом частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу

в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270,00 грн.

Позовні вимоги в даній справі заявлені з підстав порушення положень Закону України «Про захист прав споживачів» із ціною позову 417 462,60 грн, що станом на 01 січня 2022 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00*250=567500,00 грн), а отже дана справа є малозначною.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки

є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги та посилання заявника на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, вважає їх необґрунтованими, у зв`язку з чим приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд дав оцінку та врахував: предмет позову, ціну позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства в цілому, за результатами чого не встановив наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією

з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, конституційним принципом судочинства є забезпечення права

на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.

Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що усі судові рішення

у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Це означає,

що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточними

і подальшому оскарженню не підлягає.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням вказаного, оскільки ТОВ «Автокредит Плюс» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України,

та інші заявлені клопотання.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на постанову Київського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про захист прав споживачів, застосування наслідків недійсності правочину.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська