ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №947/11353/21

Апеляційне провадження №22-ц/813/4578/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач)

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2021 року, постановлене під головуванням судді Петренка В.С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

13.04.2021 року акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» в особі представника (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 19 992,45 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачка ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулась до Банка, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 15.03.2011 року. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання). Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами» складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона повністю проінформована про умови кредитування у Банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. В процесі користування кредитним рахунком відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що відображено у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

Станом на 17.03.2021 року відповідачка має заборгованість в розмірі 19 992,45 гривень, з яких: 16 805,16 гривень заборгованість за тілом кредиту; 16 805,16 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 187,29 гривень - заборгованість за простроченими відсотками.

Посилаючись на зазначені обставини, Банк просив про задоволення позову і стягнення заборгованості у розмірі 19 992,45 гривень.

Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України).

Відповідачка ОСОБА_1 з 19.06.2021 року обізнана про наявність позовної заяви Банка в суді першої інстанції, що підтверджується рекомендованим повідомленням про не вручення відповідачці поштового відправлення суду через те, що адресат відсутній за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 69,78,79).

Відповідачка не скористалась правом надати відзив, пояснення або заперечення на позовну заяву Банка.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.09.2021 року позов Банка залишений частково. Суд стягнув з відповідачки на користь Банка заборгованість за кредитом у розмірі 16 805,16 гривень і відмовив у позові про стягнення заборгованості по простроченим відсоткам. З відповідачки на користь Банка суд стягнув судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 908 гривень.

Задовольняючи позов Банка в частині стягнення заборгованості за кредитом суд першої інстанції виходив з обґрунтованості і доведеності позовних вимог в цій частині.

Відмовляючи Банку у позові про стягнення заборгованості по простроченим відсоткам, суд в рішенні зазначив, що: надані банком Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин; Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить відомостей, що відповідачка ознайомилась і погодилась з ними, підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банком; відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені та штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань; не містить укладений у вигляді анкети-заяви договір б/н від 15.03.2011 року підписаної сторонами і строку повернення кредиту (користування ним).

Доводи апеляційної скарги та відзив на скаргу

Відмовляючи у стягненні заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що відсутній обов`язок відповідачки по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Банком надана до суду копія анкети-заяви року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки, зокрема і відсоткова ставка. З копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідачка висловила згоду про укладення договору і особистим підписом засвідчила свою згоду. Позичальниця підписала також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Универсальная. 30 днів пільгового періоду в якій зазначено: базову відсоткову ставку за користування кредитом 3 % в місяць; розмір щомісячних платежів; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів; пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні.

З урахуванням наявності в матеріалах справи погоджених умов договору, правові висновки, що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 не можуть бути застосовані. При укладанні договору відсоткова ставка була визначена на рівні 3 % на місяць і дорівнює 36 % на рік, про шо зазначено у Заяві, яка підписана особисто позичальницею.

Відповідачка після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувалась карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Вказані обставини підтверджуються, наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості, Довідкою про видані картки за договором, Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та випискою по рахункам відповідачки.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 11.09.2019 року по справі № 153/1334/16: ...Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи. Висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивач не довів існування між сторонами договірних зобов 'язань, предметом яких є кредитні кошти, із врахуванням того, що спір відносно існування кредитних зобов`язань відповідача на час касаційного перегляду цієї справи судами фактично не вирішено, є передчасним. Суду слід перевірити факт виконання кредитного договору, на шо посилався заявник в касаційний скарзі, шо може свідчити про визнання договірних правовідносин».

Згідно постанови Верховного Суду по справі № 755/7704/15-ц від 23.01.2018 року: Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд, на думку ВС, зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв 'язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Тобто, якщо суд не згоден із розрахунком заборгованості, суд повинен був надати свій розрахунок, однак судом першої інстанції цього не було зроблено.

Посилаючись на зазначені обставини, Банк просить скасувати рішення в частині незадоволених вимог і ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 не скористалась правом надати відзив, заперечення або пояснення на апеляційну скаргу.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи Банку у позові про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що Банк не довів свої вимоги в цій частині належними і допустимими доказами.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду зважаючи на наступне.

Фактичні обставини справи встановлені апеляційним судом

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулась до Банка у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 15.03.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Банку, позичальниця також пройшла ідентифікацію у Банку (а.с.15,42).

Крім того, 15.073.2011 року відповідачка ознайомилась з умовами кредитування Банком із використанням кредитної картки шляхом підписання Довідки про Умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду, а саме про: тип кредиту і пільговий період; вартість дострокового перевипуску; базову % ставку на місяць; розмір щомісячних платежів; строки внесення щомісячних платежів; комісії за зняття кошів; розмір штрафів за порушення строків сплати платежів; процентну ставку на суму не санкціонованого перевищення ліміту кредитування; вартість довідок про заборгованість тощо (а.с.16).

Згідно довідки Банка (а.с.14), на підставі договору від 15.03.2011 року, відповідачці ОСОБА_1 протягом 2011-2019 років видавались кредитні карки, остання за № НОМЕР_1 від 12.09.2019 року з терміном дії до 05/23.

Кредитний ліміт відповідачці ОСОБА_1 протягом 2011-2020 років змінювався з 300 гривень у березні 2011 року до 16 943,82 гривень у жовтні 2020 року (а.с.13).

Отримавши кредитну картку, відповідачка здійснила дії щодо проведення її активації і протягом 2011-2021 років постійно користувалась карткою, отримуючи від Банка кредитні кошти з власної ініціативи, частково здійснювала погашення заборгованості по кредитному договору, що вбачається з виписки із банківського рахунку на ім`я відповідачки ОСОБА_1 , яка містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідачки (баланс станом на дату укладання кредитного договору, надану суму кредиту, операції за кредитною карткою із визначенням дати проведення операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції тощо, а.с.50-63).

Станом на 17.03.2021 року, за розрахунками Банка, відповідачка має заборгованість в розмірі 19 992,45 гривень, з яких: 16 805,16 гривень заборгованість за тілом кредиту; 16 805,16 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 187,29 гривень - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.11,12).

13.04.2021 року Банк звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 19 992,45 гривень (заборгованості за кредитом і відсотками, а.с.1-3).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Між сторонами виникли правовідносини з кредитних зобов`язань між Банком та фізичною особою, які регулюються нормами ЦК України.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено і не спростовано відповідачкою, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулась до Банка у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 15.03.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Банку. 15.03.2011 року відповідачка ознайомилась з умовами кредитування Банком із використанням кредитної картки, шляхом підписання Довідки про Умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а саме про: тип кредиту і пільговий період; вартість дострокового перевипуску; базову % ставку на місяць; розмір щомісячних платежів; строки внесення щомісячних платежів; комісії за зняття кошів; розмір штрафів за порушення строків сплати платежів; процентну ставку на суму не санкціонованого перевищення ліміту кредитування; вартість довідок про заборгованість тощо.

Станом на 17.03.2021 року, за розрахунками Банка, відповідачка має заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 3 187,29 гривень.

Зважаючи на те, що матеріали справи містять належні докази того, що 15.03.2011 року відповідачка ОСОБА_1 ознайомилась з умовами кредитування Банком із використанням кредитної картки, що вбачається з Довідки про Умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.16), в якій міститься необхідна інформація, зокрема і щодо базової % ставки на місяць, розміру щомісячних платежів і строків їх внесення, процентної ставки на суму не санкціонованого перевищення ліміту кредитування тощо, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у стягненні заборгованості за простроченими відсотками.

Розмір заборгованості за простроченими відсотками, визначений Банком, а також про обізнаність щодо умов кредитування, що вбачається з Довідки про Умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду», відповідачка, у встановленому законом порядку, не спростувала.

Підписавши анкету-заяву та довідку (міститься два підписи позичальника), які є складовими частинами кредитного договору, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодила такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання, а тому її твердження про те, що жодних документів, які б підтверджували погодження із нею сплату процентів чи інших сум, вона не підписувала, не відповідає фактичним обставинам справи (постанова Верховного Суду від 23.09.2020 року по справі № 149/1546/18-ц).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про відмову Банку у стягненні заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову Банка у цій частині.

Доводи Банка у скарзі що: до правовідносин сторін слід застосувати положення ст. 634 ЦК України, а також, що відповідачка належним чином ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Банка, до уваги не приймаються.

У даному випадку неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися Банком у період з часу виникнення спірних правовідносин (15.03.2011 року) під час підписання Довідки від 15.03.2011року і станом на час звернення із позовом до суду (13.04.2021 року).

Банк додав до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у декількох редакціях, які найбільш сприятливі для задоволення позову і не містять відомостей про ознайомлення відповідачки з ними (а.с.19-74).

Ствердження представника Банка, що за відсутності поданих стороною відповідача будь-яких доказів, які б стосувалися предмету доказування, суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, заслуговують на увагу.

Доводи представника Банка у скарзі щодо необґрунтованості відмови у позові про стягнення заборгованості по відсотками із посиланням на постанови Верховного Суду, прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для скасування рішення суду в частині з прийняттям нового судового рішення в оскаржуваній частині рішення суду.

Апеляційна скарга представника Банка не містить доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитом.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у стягненні заборгованості за відсотками, висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального права і неправильно застосував ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1, 1054 ч.1 ЦК України, рішення суду підлягає скасуванню в частині з прийняттям нового судового рішення.

Судові витрати

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів задовольняє скаргу і скасовує рішення суду першої інстанції в частині з прийняттям нового судового рішення, тому Банк має право на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанцій у розмірі 3 405 гривень (а.с.95), які документально підтверджені.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2021 року в частині відмови акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк» у позові про стягнення заборгованості за простроченими відсотками скасувати.

Позов акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором від 15.03.2011 року станом на 17.03.2021 року, а саме: 3 187, 29 гривень заборгованості за простроченими відсотками, а також судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанцій в розмірі 3 405 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: