Дата документу 17.01.2022 Справа № 336/204/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/204/21Головуючий у 1-й інстанції Карабак Л.Г.
Пр. № 22-ц/807/116/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кримської О.М., Маловічко С.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» (надалі ТОВ «КК «Мрія») про відшкодування матеріальної шкоди при залитті квартири

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 1-3), який в подальшому уточнили (а.с. 139) та в якому просили стягнути з відповідача на свою користь відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 10694,30 грн. внаслідок залиття квартири, а також судові витрати.

В обґрунтування свого позову позивачі зазначали, що вони є співвласниками кв. АДРЕСА_1 . Квартира розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку. ТОВ «КК «Мрія» надає послуги з утримання будинку згідно із договором від 06.09.2017 року, укладеним між співвласниками будинку та ТОВ «КК «Мрія». У 2017 році підрядником ТОВ «Легіон» було проведено ремонт покрівлі будинку, а 17 грудня 2017 року квартиру відповідачів було залито під час дощу. ТОВ «КК «Мрія» було складено акт щодо факту залиття квартири та встановлено обсяг пошкоджень. Відповідачі зробили ремонт, вартість якого склала 10694,30 грн., згідно договору підряду з ФОН Антонов.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Карабак Л.Г. (т.с. 1 а.с. 43).

Ухвалою суду першої інстанції ( т.с. 1 а.с. 44) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2021 року (т.с. 1 а.с. 152-158) позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «КК «Мрія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 10694,30 грн. при залитті квартири.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «КК «Мрія» на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Всі позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, у тому числі в частині відмови, погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції (фактично лише в частині задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 ), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ТОВ «КК «Мрія» у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 162-168, 202-220) просило рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивачів залишити без задоволення.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 1 а.с. 194).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (т.с. 1 а.с.222), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (т.с. 1 а.с. 223).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. (т.с. 1 а.с. 238-239).

Ухвалою апеляційного суду (а.с.240) у задоволенні клопотання відповідача ТОВ «КК «Мрія» про розгляд цієї справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників цієї справи (т.с. 1 а.с. 228-237) відмовлено.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (т.с. 1 а.с. 242-253).

Відповідач ТОВ «КК «Мрія» подало апеляційному суду додаткові письмові пояснення у цій справі (т.с. 2 а.с. 6-32).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень). Крім того, суддя-доповідач перебувала у додатковій відпустці у жовтні 2021 року (т.с. 2 а.с. 33).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ТОВ «КК «Мрія» у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивачів частково при вищевикладених обставинах, керувався ст. ст. 4-5, 11-13, 43, 76-77, 81, 83, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 3, 15-16, 23, 383, 1166-1167, 1192 ЦК України, ст. 151 ЖК УРСР та входив із доведеності та обґрунтованості позову позивачів у цій справі лише в частині його задоволення.

Апеляційний суд погоджується із таким висновкам суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками по ј квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Реєстру речових прав на нерухоме майно (т.с. 1 а.с.21).

Співвласник ще 1/ 4 частини вказаної квартири ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть, копія а.с. 249 надана апеляційному суду стороною позивачів та може бути прийнята апеляційним судом до уваги у цій справі як доказ, передбачений ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача).

Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладено 06.09.2017 року між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , від імені яких діяв заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів ради Бородай О.М. та ТОВ "КК "Мрія" в особі генерального директора Калоян А.В. (т.с. 1 а.с.27-29).

Обстеженням квартири 17.12.2017 року було встановлено протікання, яке має місце у коридорі по дерев`яному оздобленню стіни, також затікає під дерев`яну обшивку, і витікає на підлогу. Підлога у коридорі мокра, над дерев`яною обшивкою знаходиться електрична розподільна коробка. Площа пошкодження складає 0,5 кв. м. Оглядом техповерху встановлено, що дощова вода тече з покрівлі по цегельній кладці надбудови виходу на покрівлю. На покрівлі виявлені порушення герметичності швів між руберойдом (т.с. 1 а.с.55).

Вартість та обсяг ремонтних робіт підтверджується договором підряду із додатками до нього від 17.05.2018 року 17/05/2018 (т.с. 1 а.с.30-35, 144-146)).

Згідно із ст. 383 ЦК України власник … квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Ст. 10 ЖК УРСР визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

У відповідності до ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати і порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені ЦК України.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до вказаних Правил встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, умовою покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану позивачу, є наявність вини останньої у спричиненні вказаної шкоди.

Ст. 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вартість та обсяг ремонтних робіт, факт залиття визнано сторонами у суді першої інстанції.

Щодо належного відповідача, який має відшкодовувати спричинену шкоду, суд першої інстанції правильно врахував у цій справі правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23.12.2020 року у справі №666/213/16-ц, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, та за змістом якого: відповідальність за завдану позивача майнову шкоду внаслідок залиття квартир з причини неналежного стану даху будинку несе балансоутримувач будинку та виконавець послуг з утримання будинку і прибудинкової території.

Суд першої інстанції правильно вважав, що заперечення відповідача, який є виконавцем послуг з утримання будинку і прибудинкової території, щодо обсягу відповідальності та бажання перекласти відповідальність на підрядну організацію, яка виконувала ремонтні роботи, не може бути підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції правильно зазначав, що відповідач ТОВ «КК «Мрія» не надав доказів, з яких можна було б зробити висновок, що залиття квартири сталося з вини інших осіб, крім того, ТОВ "КК "Мрія" вправі виставляти претензії підряднику у разі виявлення неякісних робіт та послуг. Також, суд першої інстанції правильно вважав непереконливими посилання відповідача на те, що він не може відповідати за позовом, оскільки роботи по ремонту покрівлі цього будинку замовляла Запорізька міська рада. Зазначені доводи можуть бути підставою для спорів між замовником та виконавцем робіт, а у даному випадку особа, яка надає послугу, має нести відповідальність за спричинену шкоду.

З наведених підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення саме з ТОВ "КК "Мрія" та саме на користь лише позивача ОСОБА_1 матеріальної шкоди.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що хоча й позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і є співвласницями вищезазначеної квартири, однак, в останній не проживають та витрат на ремонт не несли.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Суд першої інстанції наголошував, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 на виконання свого процесуального обов`язку надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, зокрема щодо залиття його квартири, зробленого відновного ремонту у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог, та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд першої інстанції правильно ухвалив рішення у цій справі про задоволення позову позивачів в частині позивача ОСОБА_1 за його доведеністю.

Аналізуючи заяву відповідача про відмову у задоволенні позову через пропущення позивачем встановленого ст. 257 ЦК України строку звернення до суду, тривалістю три роки, суд першої інстанції правильно виходив із такого.

Відповідач ТОВ «КК «Мрія» просило у цій справі застосувати позовну давність в якості відмови у задоволенні позову позивачів у повному обсязі у тому числі (заява а.с. 81).

Однак, судом першої інстанції було також правильно встановлено, що залиття квартири відбулося 17.12.2017 року, строк спливав 17.12.2020 року. Позивачі звернулись до суду із вищезазначеним позовом від 30.12.2020 року у цій справі поштою (конверт а.с. 42), який фактично надійшов на адресу суду першої інстанції 12 січня 2021 року, тобто з пропуском загального (трирічного) строку позовної давності лише на декілька днів.

Проте, при цьому, судом першої інстанції будо правильно встановлено, що позивачі не нехтували своїми правами, вони до цього, в межах загального (трирічного) строку позовної давності, - 09.12.2020 року звертались до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із вищезазначеним позовом, справа ЄУН 333/7065/20 (т.с. 1 а.с. 116), однак, останній у подальшому повернув цей позов позивачам.

При цьому, Шевченківський районний суд м. Запоріжжя правильно у цій справі також враховував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20.01.2021 року у справі №11440/2209/18, за змістом якого: суди повинні звертати увагу на усі доводи особи, на тривалість строку, який пропущено, на поведінку такої особи, протягом цього строку, на дій які вона вчиняла, і чи пов`язані з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності; суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно але пропустили строк з поважних причин.

Оцінюючи усю сукупність дій позивачів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що строк позовної давності підлягає поновленню і не може підставою для відмови у задоволенні вищезазначеного позову позивачів у цій справі.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов правильного висновку, що позов позивачів про відшкодування шкоди, спричиненої залиттям квартири, у цій справі підлягає частковому задоволенню при вищевикладених обставинах.

Доводи апеляційної скарги відповідача ТОВ «КК «Мрія» є такими, що дублюють доводи заперечень проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ТОВ «КК «Мрія», передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ТОВ «КК «Мрія» не надано суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та, відповідно, у спростування позову позивачів в частині його задоволення у цій справі.

Будь-який контррозрахунок збитків сторони позивача внаслідок вищезазначеного залиття їх квартири, відповідачем ТОВ «КК «Мрія» апеляційному суду не наданий.

Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ТОВ «КК «Мрія».

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі в якості доказів, передбачених ст. 367 ч. 3 ЦПК України, додані апелянтом відповідачем ТОВ «КК «Мрія» до його вищезазначеної апеляційної скарги докази:

- договір підряду № ЄВР44/ДПК по об`єкту «Капітальний ремонт покрівлі житлового будинку АДРЕСА_2 , укладений між замовником - Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради та підрядником - ТОВ «Легіон», від 13.05.2017 року із додатками до нього (копія т.с. 1 а.с. 170-187, 209-217),

- додаткова угода про розірвання договору № К-299/Р з управління будинком між Замовником та управителем з 01.09.2020 року (т.с. 2 а.с.12),

які вже предметом дослідження у суді першої інстанції у цій справі (т.с. 1 а.с. 59, 83-100), та яким судом першої інстанції у цій справі вже надав відповідну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Доказом, передбаченим ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, який можуть бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача є надане апелянтом ТОВ «КК «Мрія» апеляційному суду рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 520 від 01.09.2017 року «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя (копія т.с. 2 а.с. 11).

Проте, останнім лише підтверджуються правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини цієї справи, а саме: що відповідач ТОВ «КК «Мрія» є належним відповідачем у цій справі, оскільки саме залиття квартири позивачів відбулось 17.12.2017 року, тобто під час, коли саме ТОВ «КК «Мрія» було балансоутримувачем вказаного будинку, в якому розташована квартира позивачів, до розірвання договору № К-299/Р з управління цим будинком між Замовником та управителем з 01.09.2020 року (т.с. 1 а.с. 59).

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначав, що відповідач ТОВ «КК «Мрія» не позбавлений права у подальшому вирішувати питання з замовником - Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, підрядником ТОВ «Легіон», за договором між якими від 13.05.2017 року здійснювався капітальний ремонт покрівлі багатоквартирного будинку, в яком у розташована квартира позивачів (т.с. 1 а.с. 83-100).

Строк позовної давності позивачами було пропущено на незначний проміжок часу (декілька днів), а тому суд першої інстанції правильно вважав, що цей строк підлягає поновленню у цій справі та позовна давність не може бути застосована у цій справі в якості підстави для відмови у задоволенні обґрунтованого та доведеного позову позивачів у цій справі у вищезазначеній частині.

У задоволенні позовних вимог інших позивачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відмовлено судом першої інстанції правильно за їх необґрунтованістю (за відсутності доказів саме понесення витрат на ремонт вищезазначеної квартири у цій справі вищезазначеними співвласниками), а тому до цих позовних вимог позовна давність також не могла бути застосована судом першої інстанції у цій справі.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

Описки в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції у цій справі не можуть бути підставою для скасування останнього апеляційним судом за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги відповідача, а можуть бути виправлені у подальшому останнім за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 269 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ТОВ «КК «Мрія» не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ч. 1, 6 ЦПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 1 ЦПК України в разі відмови відповідачу ТОВ «КК «Мрія» у задоволенні його апеляційної скарги у цій справі у повному обсязі, останній не має права на компенсацію у цій справі будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 17.01.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кримська О.М.Маловічко С.В.