ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-869/2009Головуючий у 1-й інстанції Кучер І.Б.
Провадження № 22-ц/817/143/22 Доповідач - Гірський Б.О.
Категорія - 307000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Гірський Б.О.

Суддів - Бершадська Г. В., Хома М. В.,

за участю секретаря - Панькевич Т.І.

апелянта ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 2-869/2009 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2009 року, ухваленого суддею Кучером І.Б., у справі за позовом ОСОБА_2 до Млиновецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і був титульним власником майна, однак Зборівською нотаріальною конторою їй відмовлено в оформленні спадкових прав, з тих підстав, що житловий будинок, який спадкується має статус колгоспного двору, а оскільки часток членів двору не визначено це є перешкодою для оформлення спадщини.

Вказуючи, що сини ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відмовились від належної їм частки у колгоспному дворі в її користь, про що свідчать їх письмові заяви, які адресовані суду, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, яка розташована на території Млиновецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №689572 та грошові вклади в Зборівському відділенні №6357 ВАТ Ощадбанк на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 в порядку спадкування за законом.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на земельну ділянку, яка розташована на території Млиновецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №689572 а також на грошові вклади в Зборівському відділенні №6357 ВАТ Ощадбанк на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 .

26.11.2021 р. ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення, посилаючись на те, що суд вирішив питання про його права та обов`язки, оскільки він є співвласником спірного майна та спадкоємцем першої черги після смерті батька, однак до участі в справі залучений не був.

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне та необ`єктивне з`ясування обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що 17.02.2007 року, після смерті батька, відкрилась спадщина лише на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , оскільки житловий будинок мав статус колгоспного двору, членами якого станом на 1991 рік були: голова двору ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_2 , сини ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ..

Зазначає, що відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2 ст.123 ЦК УРСР, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, ОСОБА_3 не був одноособовим власником вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Право власності на будинковолодіння було зареєстровано за спадкодавцем, як головою колгоспного двору, що є перешкодою для нього, як члена даного двору особисто розпоряджатись належною йому часткою майна на власний розсуд.

Звертає увагу на те, що він є спадкоємцем ОСОБА_3 , оскільки на час його смерті проживав зі спадкодавцем, що стверджується довідкою Зборівської міської ради №611 від 11.10.2021 року, прийняв спадщину та від неї не відмовлявся.

Відзив на апеляційну скаргу, у визначений судом строк, не надходив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу в її межах, посилаючись на доводи, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу визнала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників цивільного процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 3 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15 та від 17 лютого 2016 року у справі № 6-76цс16.

Отже, суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі, якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 20.02.2007 р. Млиновецькою сільською радою Зборівського району Тернопільської області (а.с.3).

ОСОБА_3 належали на праві власності:

- житловий будинок з надвірними будівлями та споруда, що розташований в АДРЕСА_1 , згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.5);

земельна ділянка, яка розташована на території Млиновецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №689572 (а.с. 6);

грошові вклади в Зборівському відділенні №6357 ВАТ Ощадбанк на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 (а.с.7).

Однак, до апеляційної скарги було долучено копію свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27.12.1986 року, з якої вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями та споруда, який розташований в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с. 28);

Згідно виписки із погосподарської книги Млиновецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області №468 від 26.09.2008 року, яка є в матеріалах справи, членами колгоспного двору станом на 01.01.1991 р. були: ОСОБА_3 голова сім`ї; ОСОБА_2 дружина; ОСОБА_4 син; ОСОБА_1 син (а.с.8).

Із письмових заяв від 26.09.2008 року, які адресовані суду вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відмовились від належної їм частини в будинковолодінні, яке розташоване в с.Присівці Зборівського району Тернопільської області, в користь їх матері ОСОБА_2 (а.с.9,10).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, а сини відмовились від належної їм частки у спадщині в її користь, тому слід визнати право власності на спадкове майно за ОСОБА_2 .

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Подаючи позов про визнання права власності на спадкове майно за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , позивачка вказала відповідачем Млиновецьку сільську раду Зборівського району Тернопільської області, посилаючись на те, що інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини в її користь.

Суд першої інстанції погодився із визначенням саме такого суб`єктного складу сторін у даній справі, помилково прийшовши до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав на праві власності ОСОБА_3 одноособово та не врахувавши, що позов ОСОБА_2 порушує права інших співвласників майна ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , які у визначеному законом порядку не відчужували належні їм частки в колгоспному дворі. Також, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що на момент смерті спадкодавця, ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, проживав з ним в одному будинку, був там зареєстрований і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не відмовився від неї.

За вказаних обставин, Млиновецька сільська рада Зборівського району Тернопільської області не є належним відповідачем у справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Статтею 41 Конституції України закріпелно, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За загальним процесуальним правилом суд має сприяти залученню до розгляду справи всіх осіб, прав та інтересів яких стосується виниклий спір. Захист своїх прав та інтересів ці особи реалізують за допомогою широких процесуальних прав і гарантій. Натомість незалучення кого-небудь з них до розгляду справи як і залучення в неналежному статусі позбавляє їх цієї можливості.

Враховуючи викладене, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, встановивши фактичні обставини справи, від яких залежить правильність вирішення спору, дійшов висновку про те, що судове рішення безпосередньо стосується прав та інтересів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , які не були залучені до участі у справі в якості відповідачів, що є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Питання про склад осіб, які беруть участь у справі, судом першої інстанції вирішено не було, а суд апеляційної інстанції позбавлений такої процесуальної можливості, внаслідок чого у задоволенні позову ОСОБА_2 до Млиновецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за законом, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2009 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Млиновецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за законом відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 січня 2022 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Бершадська Г.В.