22-ц/804/345/22
265/6706/21

Єдиний унікальний номер 265/6706/21
Номер провадження 22-ц/804/345/22
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2022 року м. Маріуполь
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Баркова В.М., Пономарьової О.М.,
секретар судового засідання Вороніна М.М.,
учасники справи:
представник заявника ОСОБА_2 ,
заінтересована особа - Лівобережний відділ реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Стасюк Вячеслав Олексійович на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2021 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Білозьоров Олексій Борисович про встановлення факту смерті у певний час,
заінтересована особа - Лівобережний відділ реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецьк, який відбувся ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк у віці 32 років. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що заявниця ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк, причина смерті хронічна обструктивна хвороба легенів. Факт смерті відбувся на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а будь-який акт, виданий таким органом, не породжує правових наслідків. Відтак вона не може отримати свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України, що й стало підставою звернення до суду.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи у певний час задоволено: встановлений факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Донецьк, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 32 років, місце смерті місто Донецьк, причина смерті хронічна обструктивна хвороба легенів.

Вирішено Лівобережному відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) зареєструвати смерть ОСОБА_3 на підставі даного рішення.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 , який не брав участі у розгляді справи, але суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, від імені та в інтересах якого діє адвокат Стасюк В.О., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заявлених вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Після набрання законної сили рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.05.2021 про розірвання шлюбу, яким шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано, остання не має права на таке звернення до суду. Саме ОСОБА_1 через свого представника адвоката Білозьорова О.Б. зверталась до суду із позовом про розірвання шлюбу, таким чином, заявниця ввела суд в оману стосовно родинних відносин і власних повноважень для встановлення такого факту.

Окрім цього вказує, що до заяви ОСОБА_1 представником ОСОБА_2 було додано копію довідки про причину смерті № 385, яка видана установою, розташованою на території , що входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Проте в тимчасово окупованому м. Донецьку та в районних відділеннях республіканського бюро судово-медичної експертизи лікарське свідоцтва про смерть під номером 385 від 28.07.2021 на померлого ОСОБА_3 не оформлювалось та нікому не видавалось. А лікаря ОСОБА_4 в бюро немає, ніколи така особа не працювала. Запису акту про смерть ОСОБА_3 за даними Донецького міського відділу запису актів цивільного стану Донецького міського управління так званої донецької народної республіки немає.

Учасники справи не скористалися своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу.

Адвокат Білозьоров, який діє в інтересах ОСОБА_1 , в суд апеляційної інстанції не явився, направив заяву про відкладення розгляду, яку колегія суддів не обговорювала, оскільки заява надійшла до апеляційного суду після судового розгляду справи.

Заявниця ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином.

ОСОБА_3 та адвокат Стасюк В.О., який діє в інтересах ОСОБА_3 , до апеляційного суду не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримали, просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Лівобережного відділу реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до апеляційного суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку учасників справи в судове засідання, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 (а.с. 9).

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Донецьк (а.с. 5).

За довідкою про причину смерті № 385, яка видана установою, розташованою на території, що входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р., ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті хронічна обструктивна хвороба легенів (а.с. 7).

Задовольняючи заявлені вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Також судом застосовано загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Проте, погодитися із таким висновком суду неможливо.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення юридичних фактів, які розглядаються судом в порядку окремого провадження.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України, встановлення факту смерті особи в певний час, день, місяць та рік проводиться тільки у разі неможливості реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Факт смерті особи в певний час при відмові органів запису актів цивільного стану зареєструвати факт смерті встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів РАЦСу в реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням у ці органи або відсутністю документів, які стверджують подію смерті.

При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами, цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів міліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів.

Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на

докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

До своєї заяви ОСОБА_1 додала копію довідки при причини смерті ОСОБА_3 № 385 від 28.07.2021 та свідоцтва про смерть.

Відповідно до п. 1 глави 5 розділу III "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених Наказом МЮУ 18.10.2000 року N 52/5 передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України N 246/7 від 25.11.2014 року та N 935/5 від 17.06.2014 року, всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідконтрольних територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами, не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01.12.2014 року вважаються недійсними.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Таким чином, документи про смерть, видані на тимчасово окупованій території України, є недійсними та не створюють правових наслідків.

Оцінюючи надані заявником документи про смерть, суд першої інстанції виходив з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має безпосереднє значення для реалізації заявником своїх прав. А також, врахував, що стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначала, що встановлення факту їй необхідно для оформлення спадщини та отримання допомоги на поховання померлого ОСОБА_3 .

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України ).

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України необхідною умовою здійснення права на спадкування є її прийняття спадкоємцем у шестимісячний строк у порядку, передбаченому законом.

Заявницею не надано будь-яких доказів, які б свідчили про дії щодо прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_3 у передбачений законом строк, доказів наявності спадкового майна.

Більш того, власне ОСОБА_3 оскаржив рішення суду про встановлення факту його смерті, спростувавши обставини, наведені заявницею.

Відтак, оцінюючи в сукупності обставини справи, надані докази, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи - ОСОБА_3 - у певний час.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на обґрунтованість апеляційної скарги, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Стасюк Вячеслав Олексійович задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи у певний час - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складений 13 січня 2022 року.

Головуючий суддя Є.Є. Мальцева

Судді: В.М. Барков

О.М.Пономарьова