Справа №701/301/21
Провадження №2/701/4/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -Маренюка В. Л.
за участю секретаря - Філіпчак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третіх осіб що не заявляють самостійні вимоги на стороні відповідача Смілянська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та приватного нотаріуса Маньківського районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Завірюха Оксани Василівни а також ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів та третіх осіб про визнання заповіту недійсним.

До суду 23.12.2021р. від представника відповідача ОСОБА_2 , в особі адвоката Корж В.М., надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого останній зазначив що ОСОБА_2 відмовилась від своїх позовних вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , щодо визнання недійсним заповіту складеного ОСОБА_4 та посвідченого 07 вересня 2017 року Приватним нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу Черкаської області Завірюхою Оксаною Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 1712, то відповідно заповіт 2017 року залишається чинним в силу закону, а саме ст. 1254 ЦК України, оскільки кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Таким чином, враховуючи той факт, що заповіт, який був складений ОСОБА_4 у 2016 році на користь ОСОБА_5 скасований, в силу ст. 1254 ЦК України, на підставі заповіту, який був складений ОСОБА_4 у 2017 році на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , то у даному випадку на даний час у справі № 701/301/21 відсутній предмет позову.

На підставі ч.1 ст. 255 ЦПК України просив суд закрити провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення даного клопотання.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив про його задоволення.

Інші учасники справи до суду не з`явились, однак надали суду заяви в яких просили проводити розгляд справи в їх відсутності.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Одночасно із цим, судом встановлено, що в даному випадку відсутні підстави як для закриття провадження у справі так і для інших, вище перелічених процесуальних дій, оскільки саме по собі посилання представника відповідача на наявність заповіту 2017 року, який є чинним в силу ст. 1254 ЦК України, є лише його способом захисту від пред`явлених позовних вимог, однак такі заперечення жодним чином не свідчать про відсутність предмета спору, а лише підтверджують його існування та необхідність процесуального доказування з боку обох сторін у судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного. керуючись ст. 255 ЦПК України, суд. -

У Х В А Л И В

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 , в особі адвоката Корж В.М., про закриття провадження у зв`язку із відсутністю предмета спору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяВ. Л. Маренюк