Єдиний унікальний номер 234/8487/20
Номер провадження 22-ц/804/56/22
Номер провадження 22-ц/804/56/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.,

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Бахмуті апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17 серпня 2021 року (ухваленого під головуванням судді Переверзевої Л.І. в місті Краматорську Донецької області) у цивільній справі №234/8487/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 08.06.2019 року відносно нього працівниками поліцейського сектору реагування патрульної поліції Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області капралом поліції ОСОБА_2 та інспектором сектору реагування патрульної поліції Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Івановим Д.О. було складено протоколи про порушення правил дорожнього руху. Усі протоколи ним оскаржені у судовому порядку та скасовані судом.

Протиправне притягнення до адміністративної відповідальності завдало йому значних моральних та фізичних страждань, які полягають у синцях, садинах, гематомах та душевних стражданнях з приводу доказування своєї невинуватості, принижено його честь та ділову репутацію, через що було порушено нормальний спосіб життя, у зв`язку з чим він доклав неймовірних зусиль для його налагодження та організації. Відповідно до висновку соціально-психологічного дослідження моральної шкоди потерпілого, проведеного спеціалістом громадської організації «Лабораторія діагностики моральної шкоди» нанесені позивачу моральні страждання оцінено 47230,00 грн.

Вважає, що його було безпідставно зупинено, притягнуто до адміністративної відповідальності, застосовано засоби примусу та адміністративного арешту, нанесено тілесні ушкодження та піддано адміністративному стягненню.

Просив з урахуванням уточнень стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями співробітників патрульної поліції в розмірі 47230,00 грн та понесені витрати на проведення соціального-психологічного дослідження у розмірі 4723,00 грн.

Рішенням Краматорського міського суду від 17 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині розміру моральної шкоди, ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення моральної шкоди в розмірі 47230,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що визначаючи суму стягнення моральної шкоди, суд не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, не об`єктивно

визначив суму компенсації, оскільки вона не співмірна з нанесеною моральною шкодою.

Суд не дослідив докази нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, що маються в матеріалах справи, не дослідив обставини, щодо незаконного адміністративного затримання, залишення незачиненого автомобіля, через що з нього було викрадено матеріальні цінності.

Суд на свій розсуд, не маючи спеціальних знань в сфері соціально-психологічної діагностики, поставив під сумнів наявний в матеріалах справи висновок соціально-психологічного дослідження моральної шкоди потерпілого.

В апеляційній скарзі ГУ Державної казначейської служби України у Донецькій області просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування посилається на те, що судом першої інстанції порушено вимоги щодо всебічної, повної та об`єктивної оцінки доказів, в тому числі у їх сукупності, тому рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення є незаконним та необґрунтованим.

Вважає, що ГУ Державної казначейської служби України у Донецькій області самостійно відповідає за власними зобов`язаннями та є окремим учасником цивільних правовідносин, тому вважає невірним пред`явлення позовних вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до органу казначейства.

В апеляційній скарзі ГУ Національної поліції в Донецькій області просить скасувати рішення Краматорського міського суду від 17 серпня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування посилається на те, що судом першої інстанції неправильно вирішено справу по суті внаслідок допущення невідповідності висновків обставинам справи.

Відповідач вважає, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про наявність моральної шкоди, заподіяної позивачу, про протиправність дій посадових осіб відповідача, про наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювачів, які встановлено під час розгляду справи та не спростовано відповідачами.

Сам факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, не вказує жодним чином на неправомірність дій посадових осіб органів державної влади.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначає, що при визначені суми стягнення моральної шкоди судом не з`ясовано в повній мірі обставини, що мають значення для справи, не об`єктивно визначена сума компенсації, вона не співмірна з нанесеною моральною шкодою.

Доводи, зазначені у відзиві представником позивача, є аналогічними доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 ..

Інші відзиви на апеляційні скарги не надійшли.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 47230 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Донецькій області задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга Головного управління Державної казначейської служби України підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема,у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.06.2019 року поліцейським СР ПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області капралом поліції Устименком В.В. складено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в вигляді штрафу в розмірі 425 грн., зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 474478.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення, 08.06.2019 року о 07-40 год. в м. Краматорську Донецької області по вул. Хабаровська біля буд. 67 позивач керував автомобілем ЗАЗ LANOS держ. номер НОМЕР_1 , був не пристебнутий ременем безпеки, та на вимогу співробітників поліції не надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.3 «в», п. 2.4 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Рішенням Краматорського міського суду від 17.09.2019 року зазначену постанову скасовано, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП закрито,так як відповідач не надав доказів правомірності свого рішення щодо винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності,які б спростували доводи позивача,однак діяв в межах своїх повноважень. (а.с. 21-26, том 1).

Також, 08.06.2019 року БПП в м. Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП в м.Краматорську складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 229667 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого 08.06.2019 року о 10-48 год. в АДРЕСА_1 водій ОСОБА_1 залишив транспортний засіб ЗАЗ «LANOS», не вжив всіх заходів для недопущення самовільного руху, внаслідок чого автомобіль здійснив самовільний, некерований рух та скоїв наїзд на перешкоду (паркан) в результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП .

Постановою Краматорського міського суду від 21.06.2019 року провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

08.06.2019 року інспектором СРПП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Івановим Д.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 174645 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого 08.06.2019 року о 07-40 в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 висловлювався в адресу співробітників поліції словами грубої нецензурної лайки, не виконував законні вимоги, кидався в бійку, хватався руками за формений одяг, ображав, принижував, на неоднократні зауваження та вимоги припинити протиправні дії не реагував, чим здійснив злісну непокору працівникам поліції при виконання службових обов`язків, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Постановою Краматорського міського суду від 10.06.2019 року провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАп на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення, так як в протоколі невірно зазначено прізвище особи,яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с. 27-29, том 1).

В обгрунтування спричинення моральної шкоди позивач посилався на те, що неправомірне

притягнення його до адміністративної відповідальності завдало йому значних моральних та фізичних страждань, які полягають у синцях, садинах, гематомах та душевних стражданнях з приводу доказування своєї невинуватості, принижено його честь та ділову репутацію, через що було порушено нормальний спосіб життя, у зв`язку з чим він доклав неймовірних зусиль для його налагодження та організації.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: стаття 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що виниклі правовідносини регулюються положеннями ст.1174 ЦК України, згідно яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Разом з тим ненадання суду працівниками поліції допустимих доказів для притягнення особи до адміністративної відповідальності, як і сам по собі факт закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчать про те, що особу притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування моральної шкоди здійснюється незалежно від вини заподіювача шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивачеві працівниками відповідача спричинено моральну шкоду, яка повинна бути відшкодована незалежно від вини заподіювача шкоди.

Висновок суду підтверджується постановою Краматорського міського суду від 21.06.2019 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення;

постановою Краматорського міського суду від 10.06.2019 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАп на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення, так як в протоколі невірно зазначено прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності;

рішенням Краматорського міського суду від 17.09.2019 року, яким справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП закрито,так як відповідач не надав доказів правомірності свого рішення щодо винесення постанови про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності,які б спростували доводи позивача.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Отже, підставою для відшкодування шкоди може бути закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Так як, це не спростовує того, що такими діями особі завдано моральної шкоди, оскільки в такому разі особу притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків, вважаючи доведеним позивачем факт наявності моральної шкоди, що завдана йому провадженням у справі про адміністративне правопорушення та полягає у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях, фізичних стражданнях, порушенні нормальних життєвих стосунків.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд правильно керувався принципами поміркованості, розумності, справедливості, що розмір відшкодування шкоди у цьому випадку має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відтак апеляційний суд вважає,що суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги як належний доказ висновок соціально-психологічного дослідження моральної шкоди потерпілого, наданого позивачем до матеріалів справи, оскільки статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Доводи про те, що суд першої інстанції не дослідив докази нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів того, ким та при яких обставинах позивач отримав тілесні ушкодження в вигляді синців, садин, гематом.

Разом з тим, апеляційний суд враховує доводи апеляційної скарги Головного управління Державної казначейської служби України щодо безпідставного пред`явлення позовних вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до органу казначейства.

Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Разом з тим, відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як органу, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунка, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

З огляду на наведене, резолютивну частину рішення суду першої інстанції слід змінити, оскільки судом першої інстанції помилково зазначено про стягнення моральної шкоди з рахунку Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, у той час, як шкода повинна стягуватися з Державного бюджету України, що відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, в якій вказано, що резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.

Інші наведені в апеляційних скаргах доводи були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції та не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням встановлених обставин та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Донецькій області задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга Головного управління Державної казначейської служби України підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення боржника по відшкодуванню моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями, тобто зміні «Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку» на « з Державного бюджету України»

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 47230 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 368, 369,376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Донецькій області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Краматорського міського суду від 17 серпня 2021 року змінити, в другому абзаці замість «Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку» зазначити «Державного бюджету України».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: