Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2004/21

Номер провадження: 2/511/40/22

20 січня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Панчук А. І.,

при секретарі Бєгєн А.В.

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Назімкіна В.С.

предстапвника відповідача ОСОБА_2 адвоката Магери Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку спільній сумісній власності подружжя та виплати компенсації частини у спільній сумісній власності подружжя

ВСТАНОВИВ:

22.09.2021року позивач звернувся до Роздільнянського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку спільній сумісній власності подружжя та виплати компенсації частини у спільній сумісній власності подружжя.

Стислий виклад позиції позивача.

З відповідачем по справі зареєстрували шлюб 30.09.2000 року.Від шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В період браку, а саме 24.11.2008 року вони з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_1 . Надалі , а саме 07.09.2009року було придбано гараж «А», загальною площею 14.2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , Також , 02.02.2012року вони з відпогвідачени придбали автомобіль «SUZUKI GRAND VITARA», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип загальний легковий універсал-в, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , сірого кольору. Також, 11.02.2014 року в період шлюбу придбали земельну ділянку, кадастровий номер :02:015:0086, площею 0.0024 га для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_2 , гараж 10.09.2020 року на підставі позову відповідача, Роздільнянський районний суд Одеської області ухвалив рішення по справі № 511/1374/20, яким розірвав шлюб між сторонами. На підставі викладеного вважає, що вказане у позову майно було придбано у шлюбі та являється спільною сумісною часткою подружжя , а тому вважає, що кожен має право на Ѕ частину майна. А тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визнати за нею- ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат: 1 коридору площею 10.10 кв.м., 2 ванної площею 3.90 кв.м., З кухні площею 9.10 кв.м., 4 жилої кімнати площею 12.00 кв.м., 5 жилої кімнати площею 20.40 кв.м., 6 лоджії площею 3.4 кв.м., загальною площею - 58.90 кв.м., в тому числі житловою площею - 32.40 кв.м; визнати за нею - ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину гаражу «А», загальною площею 14.2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , гараж б/н.; зобов`язати ОСОБА_2 виплатити ОСОБА_1 суму компенсації 1/2 частини вартості автомобілю «SUZUKI GRAND VITARA», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип - загальний легковий універсал-в, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , сірого кольору, яка належить позивачці в спільній сумісній власності подружжя, в розмірі 117 410 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. У судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти його задоволення.

Заяви, клопотання.

До матеріалів позовної заяви позивачем було додано клопотання про витребування:

- від Роздільнянської міської ради копії свідоцтва про право власності НОМЕР_3 від 23.10.2008 року, видане виконкомом Роздільнянської міської ради на квартиру АДРЕСА_1 (Роздільнянська міська рада: АДРЕСА_3 );

- у приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Іванової А.И. належним чином завірені копії документів, які надавалися ОСОБА_2 для вчинення договору купівлі-продажу гаражу «А», загальною площею 14.2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , гараж б/н, серія та номер: 1088, виданого 07.09.2001 року (67400, Одеська область, м. Роздільна, вул. Європейська;

- з Територіального сервісного центру № 5146 РСЦ ГСЦ в Одеській області відомості про власника транспортного засобу автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип - загальний легковий універсал-в, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , сірого кольору (67400, Одеська область, м. Роздільна, вул. Кишинівська, 2). (а.с. 8-10).

Процесуальні дії у справі.

23.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, а також задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 43-44).

22.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 86-87).

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.09.2020 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , зареєстрований 30.09.2000 року відділом реєстрації актів громадянськьго стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №90 - розірвано . (а.с.31-33)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 25517593, квартира за адресою: кваритра АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат: 1 коридору площею 10.10 кв.м., 2 ванної площею 3.90 кв.м., З кухні площею 9.10 кв.м., 4 жилої кімнати площею 12.00 кв.м., 5 жилої кімнати площею 20.40 кв.м., 6 лоджії площею 3.4 кв.м., загальною площею - 58.90 кв.м., в тому числі житловою площею - 32.40 кв.м. Перебуває у приватній формі власності, частка власності: 1/1, ПІБ: ОСОБА_2 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право пласності , НОМЕР_3 , 23.10.2008, Виконком Роздільнянської міської ради (а.с. 14).

Відповідно до копії паспорта громадянки України серії НОМЕР_4 виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 02.11.2000 року ОСОБА_1 , зазначено, що остання зареєстрована з 12.10.2010 року за адресою : АДРЕСА_4 . (а.с.11).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 239 гараж, площею 14,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , гараж б/н перебуває у приватній формі власності, частка власності: 1/1, ПІБ: ОСОБА_2 , підстава виникнення права власності: договір купівлі продажу , гаражу серія і номер:1088, виданий 07.09.2001 року приватним нотаріусом Роздільнянського нотаріального округу Одеської області Івановою А.І (а.с. 14 зворотній бік, а.с.50).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 громадянкою ОСОБА_1 був 02.02.2012 року придбаний автомобіль «SUZUKI GRAND VITARA», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип загальний легковий універсал-в, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , сірого кольору. (а.с.15, 52)

Згідно висновка експерта № 188-21 від 09 вересня 2021 року автотоварознавчого дослідження колісного транспротного засобу «SUZUKI GRAND VITARA», номер кузова рами) НОМЕР_2 , середньо ринкова вартість автомобіля складає 234 820 гривень, з якої 1/2 вартості дорівнює 117 410 гривень.(а.с.18-21)

11 лютого 2014 року в період шлюбу сторони придбали земельну ділянку, кадастровий номер :02:015:0086, площею 0.0024 га для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_5 . Право власності було зареєстровано на позивачку та зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності, серії та номеру: НОМЕР_6 , виданого 11.02.2014 року реєстраційною службою по Роздільнянському району Роздільнянського МУЮ в Одеській області. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39. На земельній ділянці сторони побудували гараж. (а.с.29)

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Дослідивши фактичні обставини, та зміст спірних правовідносин, оцінивши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

На підставі встановлених фактичних обставин, та оцінивши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, а саме: визнання квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат: 1 коридору площею 10.10 кв.м., 2 ванної площею 3.90 кв.м., З кухні площею 9.10 кв.м., 4 жилої кімнати площею 12.00 кв.м., 5 жилої кімнати площею 20.40 кв.м., 6 лоджії площею 3.4 кв.м., загальною площею - 58.90 кв.м., в тому числі житловою площею - 32.40 кв.м. , а також гараж «А», загальною площею 14.2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , гараж б/н спільною сумісною ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку.

Відносно зобов`язання ОСОБА_2 виплатити ОСОБА_1 суму компенсації 1/2 частини вартості автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип - загальний легковий універсал-в, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , сірого кольору слід відмовити , оскільки автомобіль належить позивачці на праві власності , але в своїй позовній заяві вона не просить суд і не надала суду згоду на позбавлення( припинення ) її частки у праві власності на вказаний автомобіль для отримання гарантованого грошового відшкодування і визнання права власності на вказаний автомобіль за відповідачем. Позивач просить виплатити тільки компенсацію без припинення права власності.(А.с.6) В зв,язку з відмовою вказаної вимоги , слід і відмовити у стягненні витрат за проведення товарознавчої експертизи.

Стаття 71 СК України, зокрема, визначає, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними; присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації насамперед застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

У пунктах 13 ч. 1 ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивачка у цій справі просила припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач у свою чергу не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею надалі. Одночасно інший із подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Такий підхід відповідає закріпленим у ст. 7 СК України засадам розумності й добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи гарантоване грошове відшкодування.

Вказана позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19 (провадження № 61-16632св20) https://reyestr.court.gov.ua/Review/97771554. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини 8 статті 187 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно частини 1 статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно частини 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини 1 статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини 2 статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Визначення розміру судового збору.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (із змінами), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» (із змінами), за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

На підставі статей 60, 61, 70-71 СК України,ст.ст. 364, 368 ЦК України та керуючись статтями 12, 81, 141, 158, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільній сумістній власності подружжя та виплати суми компенсації у спільній сумісній власності подружжя - задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат: 1 коридору площею 10.10 кв.м., 2 ванної площею 3.90 кв.м., З кухні площею 9.10 кв.м., 4 жилої кімнати площею 12.00 кв.м., 5 жилої кімнати площею 20.40 кв.м., 6 лоджії площею 3.4 кв.м., загальною площею - 58.90 кв.м., в тому числі житловою площею - 32.40 кв.м. , а також гараж «А», загальною площею 14.2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , гараж б/н спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_7 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат: 1 коридору площею 10.10 кв.м., 2 ванної площею 3.90 кв.м., З кухні площею 9.10 кв.м., 4 жилої кімнати площею 12.00 кв.м., 5 жилої кімнати площею 20.40 кв.м., 6 лоджії площею 3.4 кв.м., загальною площею - 58.90 кв.м., в тому числі житловою площею - 32.40 кв.м. 2.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_7 ) право власності на 1/2 частину гаражу «А», загальною площею 14.2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , гараж б/н

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_8 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат: 1 коридору площею 10.10 кв.м., 2 ванної площею 3.90 кв.м., З кухні площею 9.10 кв.м., 4 жилої кімнати площею 12.00 кв.м., 5 жилої кімнати площею 20.40 кв.м., 6 лоджії площею 3.4 кв.м., загальною площею - 58.90 кв.м., в тому числі житловою площею - 32.40 кв.м. 2.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_8 ) право власності на 1/2 частину гаражу «А», загальною площею 14.2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , гараж б/н

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , судовий збір 2 013, 07 грн, тобто в розмірі 1/2 частини сплаченого судового збору, а також 4350,00 грн ( 1/2 частини ) від виплаченої загальної суми за отриману правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовити , як заявлених необгрунтовано.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня проголошення, відповідно до п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8

Суддя А. І. Панчук

Повний текс рішення виготовлено 20.01.2022 р.