Справа №521/4851/21
Провадження №2/521/514/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Черненко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 63526,66 грн. (шістдесят три тисячі п`ятсот двадцять шість) гривен 66 копійок в якості відшкодування збитків, а також судові витрати на суму 908 гривень.

Позов обґрунтований наступними обставинами. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди за № 1/06-20 від 22.06.2020 року. Предметом цього договору є оренда приміщення площею 38 м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності. Відповідно до п. 2.2.4. договору Орендар зобов`язаний не проводити но об`єкті без письмового погодження Орендодавця будь-яких робіт, пов`язаних із зміною об`єкту. У випадку виявлення Орендодавцем неузгоджених змін об`єкта, самовільних добудов, переробок чи прокладок інженерних мереж тощо, такі повинні бути ліквідовані Орендарем, а об`єкт приведено до первісного стану за рахунок Орендаря.

Всупереч цьому положенню, як зазначає позивач, Орендарем були внесені зміни до системи водопостачання, а саме несанкціоноване підключення до системи центрального водопостачання в обхід приладу обліку (лічильника). На вимогу Орендодавця усунути проведені зміни та повернути систему водопостачання до первісного стану Орендар не відреагував. Під час перевірки водомірного вузла представниками філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» було виявлене зазначене порушення та складено акт, згідно якого на власника квартири ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 28235,80 грн. Згідно п. 2.2.5. договору Орендар зобов`язаний забезпечити збереження інженерних мереж та комунікацій, розташованих на об`єкті з врахуванням їх нормального зносу. Пунктом 2.2.6. Договору передбачено, що у випадку притягнення до відповідальності Орендодавця з вини Орендаря, останній зобов`язаний відшкодувати понесені Орендодавцем витрати.

Окрім штрафу до заподіяної шкоди позивач відносить витрати на ремонт та відновлення первісного стану приміщення. Позивачем було укладено договір підряду від 26.11.2020 року, згідно якого вартість робіт з ремонту приміщення складає 32000 грн. До того ж позивачем були витрачені будівельні матеріали на загальну суму 3135, 86 грн. Таким чином, на думку позивача, неправомірними діями відповідача позивачу нанесено збитків у розмірі:

- штраф за незаконне переобладнання у сумі 28235,80 грн.

- ремонтні роботи у сумі 32000 грн.

- будівельні матеріали у сумі 3290,86 грн.

Загальна сума збитків складає 63526,66 грн.

17 червня 2021 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов із запереченнями проти позову. В обґрунтування заперечень зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами відповідно до вимог ЦПК України, та є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. п. 1.1, 1.4 договору оренди Орендодавець зобов`язується надати Орендарю в тимчасове користування приміщення площею, 38 м.2, яке належить позивачеві на праві приватної власності, коли як, відповідно до доданої позивачем до позовної заяви копії свідоцтва про право власності, позивачеві ОСОБА_3 належить квартира, загальною площею 38 м.2 за спірною адресою. Відповідач зазначає, що мав намір провадити підприємницьку діяльність, про що позивачеві було відомо, а тому позивач ввів відповідача в оману стосовно того, що це не приміщення, де він би мав право проводити підприємницьку діяльність, а житлова квартира, однак в договорі оренди вказане приміщення, площею 38 м.2, яке належить позивачеві на праві власності.

Після того, як відповідачу стало відомо про ці обставини, він звернувся до представника позивача, який діяв від його імені на підставі довіреності, та який укладав договір оренди, з питанням щодо переведення квартири в нежитлове приміщення, задля можливості проведення підприємницької діяльності, що відповідало меті укладення договору оренди. Відповідач зазначає, що він не проводив в цій квартирі підприємницької діяльності, тому що приміщення не є нежитловим і дозволів на проведення діяльності відповідач не зміг би отримати.

22.06.2020 року було укладено договір оренди, відповідач готувався до ремонту, придбавав необхідні матеріали, однак представник позивача ОСОБА_4 , з яким підписувався договір, повідомив відповідача про те, що він привів представників ТОВ «Інфокс» для опломбування лічильника води, в результаті чого виявили несанкціоноване підключення до водопроводу в обхід лічильника, про що був складений Акт №3296 від 30.07.2020 року та виписаний штраф в розмірі 28235,80 гривень. Під час огляду лічильника квартири представниками водоканалу відповідач присутнім не був, не знав про факт несанкціонованого підключення, не працював в цій квартирі та не проводив підприємницьку діяльність, зважаючи на невеликий час з дня укладення договору. Відповідач зазначає, що до нього в спірній квартирі проводилась підприємницька діяльність протягом трьох років, там працював інший орендар. Відповідно до Акту приймання- передачі приміщення до Договору оренди №1/06-20 від 22.06.2020 року, копію якого позивач не надав до суду, орендоване приміщення знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стан приміщення: (не зазначений), покази лічильників (не зазначені). Відповідно до п.п.3.2, 3.3 загальна орендна плата складає 10 000 гривень на місяць та не включає в себе всі комунальні платежі: електро, - газо, -водопостачання, а також інші витрати, пов`язані з утриманням будинку та прибудинкової території, в якому знаходиться квартира. Лічильники та показники лічильників відповідачу не передавались, стан їх відповідач не бачив, представник позивача ОСОБА_4 мав вільний доступ до квартири в будь-який час, так як в нього були запасні ключі, крім того ним і були запрошені представники водоканалу, тобто, на думку відповідача, останній знав про несанкціоноване підключення.

Щодо договору підряду №2 на виконання робіт від 26 листопада 2021 року, відповідач зазначає, що позивач не міг укласти та підписати договір підряду, оскільки постійно проживає в державі Ізраїль, його не було та не могло бути на території України, а договір підписаний в м. Одеса. Крім цього, договір підряду укладений між позивачем та ОСОБА_5 , який є фізичною особою, яка не веде підприємницької діяльності, не має освіти, а тому проводити роботи зазначені в договорі підряду не міг та не мав права. Крім вищезазначеного, до договору не додані докази сплати таких послуг за договором підряду, також відсутній акт виконаних робіт, що виключає дійсність проведення будь-яких робіт та сплати за такі роботи, а отже, відповідно і стягнення з відповідача зазначеної в позові суми. З наданих до суду копій квитанцій ніякої інформації зрозуміти неможливо, оскільки вони поганої якості, чорні, що саме купувалось і для яких цілей не видно. Крім вище переліченого, позивачем не надано доказів того, в якому саме стані приміщення передавалось відповідачеві в оренду. Акт приймання- передачі має невизначений характер та не характеризує наявне в ньому обладнання, лічильники, лампочки, вікна, двері, тощо. Такі відомості є недостатньо інформативними, не дають змоги оцінити в повному обсязі стан приміщення та можливості порівняння стану приміщення на час його повернення з оренди з тим станом, в якому воно передавалось відповідачу.

14.07.2021 року стороною позивача було подано відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначає, що в договорі оренди №1/06-20 від 22.06.2020 не зазначено мету отримання об`єкту оренди у платне строкове користування відповідачем саме для ведення підприємницької діяльності, не міститься жодного підтвердження того, що позивач мав намір та передбачені чинним законодавством України підстави для переведення об`єкту оренди, який є об`єктом житлового фонду - квартирою в нежитловий фонд - нежитлове приміщення задля того, щоб відповідач мав змогу проводити власну підприємницьку діяльність на об`єкті оренди. Підписанням договору та акту приймання-передачі відповідач підтвердив свою обізнаність та погодження відносно його умов. Зокрема п. 2.2.4. договору передбачено, що Орендар зобов`язаний не проводити на об`єкті без попереднього письмового погодження Орендодавця будь-які роботи, пов`язані зі змінами об`єкту оренди.

Щодо виклику представників ТОВ «Інфокс» Філії «Інфоксводоканал» Управління з контролю та промислового водокористування позивач зазначає, що він є єдиним власником квартири відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом. Станом на день укладання Договору оренди №1/06-20 від 22.06.2020 року з відповідачем договори щодо отримання комунальних послуг були зареєстровані у відповідних організаціях ще з минулим власником об`єкту оренди, та саме з метою переукладання договору з Філією «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» до позивача були запрошені представники зазначеного підприємства ще наприкінці травня 2020 року. Заявка на опломбування та переукладання Договору з Філією «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» була надіслана ще до укладання Договору оренди з відповідачем, та під час огляду лічильника квартири представниками Водоканалу відповідач був присутнім особисто. Під час огляду лічильника квартири представниками Водоканалу та довіреною особою позивача було несподівано виявлено несанкціоноване підключення до системи центрального водопостачання в обхід приладу лічильника шляхом самостійного переміщення та зміни місця розташування бойлера та зміни точки підключення бойлеру й введення додаткової точки споживання, яка було підключена до лічильника обліку води.

Позивач та його представники у судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника.

Відповідач та його представник у відкрите судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити у відсутність відповідача та його представника.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що 22 червня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди № 1/06-20 із строком дії з 01.07.2020 року по 22.06.2021 року.

Сторонами визнано, що під час перевірки водомірного вузла за адресою: АДРЕСА_1 представниками філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» було виявлено внесення змін до системи водопостачання, а саме, несанкціоноване підключення до системи центрального водопостачання в обхід приладу обліку, в зв`язку із чим на власника квартири ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 28235, 80 грн.

В силу частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилається на те, що зміни до системи водопостачання, а саме, несанкціоноване підключення до системи центрального водопостачання в обхід приладу обліку здійснено саме відповідачем ОСОБА_2 , що є підставою для стягнення з відповідача збитків, які виразилися у сплаченому позивачем штрафі в розмірі 28235,80 грн., в порядку ст. 1166 ЦК України.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилався також на погіршення стану приміщення, яке є об`єктом оренди, з вини відповідача, в зв`язку із чим позивач змушений був укласти договір підряду № 2 від 26 листопада 2020 року, предметом якого є виконання оздоблювальних робіт на об`єкті замовника за адресою: АДРЕСА_1 , площею 38 метрів.

Разом із цим, в обґрунтування заперечень ОСОБА_2 посилався на відсутність доказів внесення змін до системи водопостачання саме відповідачем, а також на погіршення стану приміщення, яке є об`єктом оренди, саме з вини відповідача.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 779 ЦК України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.

За приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Необхідною умовою для застосування до відповідача такої міри відповідальності, як відшкодування збитків в порядку ст. ст. 779, 1166 ЦК України є наявність вини.

Відмовляючи в позові, суд зауважує на тому, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження доводів щодо винних дій відповідача, пов`язаних із внесенням змін до системи водопостачання, а саме, несанкціоноване підключення до системи центрального водопостачання в обхід приладу обліку, та погіршення стану спірного приміщення, яке є об`єктом оренди. Такими доказами, на думку суду, могли би бути відповідні акти прийому-передачі приміщення із зазначенням, в якому саме стані приміщення передавалось відповідачеві в оренду, та в якому приймалося позивачем після закінчення строку користування цим приміщенням відповідачем.

Оцінюючи надані позивачем докази укладення договору підряду та сплати грошових коштів, сплачених за виконання робіт суд звертає увагу на те, що позивачем не надано суду доказів проведення відповідних робіт, необхідності у проведенні вказаних робіт, та доказів виконання вказаних робіт підрядником. Надані суду копії платіжних доручень (а. с. 72-97) не носять інформації щодо предмету доказування, так як в них не зазначено призначення платежу, що є необхідною умовою для висновку про те, що вказані грошові кошти сплачені саме відповідно до договору підряду № 2 від 26 листопада 2020 року.

При таких обставинах, суд вважає, що наявні матеріали справи не містять доказів на підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 , що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

В ході розгляду справи відповідачем було заявлено про стягнення з позивача судових витрат, та надано угоду № 015/06/21-ц від 15.06.2021 року про надання правової допомоги, акт наданих послуг та виконаних робіт від 15.06.2021 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 15.06.2021 року (а. с. 40, 43-44, 46).

За приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, витрати відповідача на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 779, 1166 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 137, 141, 258-259, 267, 268 ЦПК України ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 про відшкодування збитків залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19 січня 2022 року.

Суддя: Ю.В. Тополева