Провадження № 2/337/94/2022
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2022 року місто Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Котляр А.М.
за участю секретаря Петрової А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Запорізькій області про зняття арешту з майна,
10.09.2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мазур О.С. звернулась до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про зняття арешту з майна, в обґрунтування якого вказала, що 26.01.2011 року постановою старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУМВС України в Запорізькій області Незамай Я.О. накладений арешт у кримінальній справі №371003 на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана частина квартири належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 21.08.2003, виданого Хортицькою районною адміністрацією.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2011 року у справі №1-280/2011 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «в», ст. 6 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року. Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. З ст. 28 - ч. 2 ст. 205, ч. З ст. 28 - ч. 2 ст. 366, ч. З ст. 28 - ч. 2, 3 ст. 358 КК України - закрито.
Зазначеною постановою питання скасування арешту на майно судом не вирішено. Разом з тим, внаслідок зазначеного обтяження позивач позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.
Арешт на нерухоме майно позивача накладено в рамках розгляду кримінальної справи, постанова по якій набрала законної сили, що розглядалась судом під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом.
Просить суд скасувати арешт, накладений на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений 26.01.2011 року постановою старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУМВС України в Запорізькій області Незамай Я.О. у кримінальній справі №371003.
15.09.2021 року суддя відкрив по справі спрощене провадження з викликом сторін.
10.11.2021 року представник позивача адвокат Мазур О.С. подала відповідь на відзив, в якому вважає за необхідне замінити неналежного відповідача Головне управління Національної поліції в Запорізькій області на належного Головне управління Міністерства внутрішніх справ в Запорізькій області. Заперечує проти позиції відповідача про сплив строків позовної давності, оскільки існування заборони розпорядження майном є порушенням права, яке триває у часі. Позовна давність на такі вимоги не поширюється.
30.11.2021 року суд за клопотанням представника позивача замінив неналежного відповідача головне управління Національної поліції в Запорізькій області на належного відповідача головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області.
В судове засідання представник позивача адвокат Мазур О.С. не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності,в якому заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, отримане представником відповідача 05.12.2021 року. Відзив на позов представник відповідача до суду не подав, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від представника відповідача не надходило.
У зв`язку із цим, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалив розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.
ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 . Вказана частина квартири належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 21.08.2003, виданого Хортицькою районною адміністрацією.
26.01.2011 року постановою старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУМВС України в Запорізькій області Незамай Я.О. накладений арешт у кримінальній справі №371003 на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2011 року у справі №1-280/2011 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «в», ст. 6 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року. Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. З ст. 28 - ч. 2 ст. 205, ч. З ст. 28 - ч. 2 ст. 366, ч. З ст. 28 - ч. 2, 3 ст. 358 КК України - закрито.
Постановою суду питання про зняття арешту з квартири не вирішено.
Арешт на спірне майно було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом.
Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна, поширюються норми КПК України 1960 року. Проте положеннями цього Кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126).
У Поcтанові Об`єднаної Палати ВС від 08 листопада 2019 року по справі № 643/3614/17 колегія суддів дійшла висновку, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, які ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин та відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Натомість вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.
Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи, що кримінальна справа у відношенні ОСОБА_1 , в межах якої був накладений арешт на майно позивача, закрита, підстави для подальшого обтяження майна позивача відсутні.
Суд, закриваючи провадження постановою від 15.11.2011 року у відношенні ОСОБА_1 , питання про зняття арешту не вирішив. Подальший арешт майна ОСОБА_2 безпідставно порушує законні права та інтереси власника, позивач внаслідок цього не може вільно розпоряджатися належним йому майном, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений 26.01.2011 року постановою старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУМВС України в Запорізькій області Незамай Я.О. у кримінальній справі №371003, на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження 10754363.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: А.М. Котляр