Справа № 702/682/21
Провадження № 2/702/56/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18.01.2022 м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Жежер Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Махомети І.С.,

сторони-не з`явились,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань м. Монастирище цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2021 представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 11 299,05 грн та судового збору в розмірі 2 270 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до Банку (позивача) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву б/н від 12.09.2007 та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач отримала у користування кредитну картку із початковим кредитним лімітом, зазначеним у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15 000 грн, на підставі п. 3.2, 3.3 Договору. Банк свої зобов`язання за договором, а саме надання відповідачу можливості розпоряджатися кредитними коштами на умовах Договору та в межах встановленого кредитного ліміту, виконав, а відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору своєчасно не погасила заборгованість за кредитом. У зв`язку з цим, станом на 19.10.2021 заборгованість ОСОБА_1 становить 11 299,05 грн, яка складається з наступного: 9 364,88 грн - заборгованість за тілом кредиту (в тому числі 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту та 9 364,88 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками та 1 934,17 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно з ст. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії та судові витрати у розмірі 2270 грн.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 18.01.2022 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, подав клопотання, згідно якого просить справу розглядати у відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 7).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена за місцем своєї реєстрації, жодних заяв чи клопотань не подавала, правом на надання відзиву на позов не скористалась.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280-283 ЦПК України.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1. Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (нова редакція) Банк було створено відповідно до установчого договору від 07.02.1992 у формі ТзОВ КБ «ПриватБанк», 06.07.2000 реорганізовано у ЗАТ КБ «ПриватБанк», а згідно рішення зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено найменування на ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками ЗАТ КБ «ПриватБанк». В подальшому, за рішенням єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування на АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 35 - 36) та проведено державну реєстрацію зміни найменування, що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 (а. с. 34).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідно до укладеного ОСОБА_1 з АТ КБ «ПриватБанк» договору б/н від 12.09.2007, шляхом підписання Заяви, відповідно до виявленого бажання ОСОБА_1 . Банком відкрито кредитний рахунок та встановлено на нього початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 15 000 грн. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (Договір приєднання).

Відповідно до Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк від 12.09.2007 (далі по тексту Заява), що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 12.09.2007 (а.с. 18).

Вказана Заява містить особисту інформацію про відповідача, зокрема, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання та місце реєстрації, контактну інформацію. У розділі про бажання заявника отримати певний вид банківських послуг стоїть відмітка про бажання отримати платіжну картку типу «Універсальна», обрано валюту «гривня», зазначено бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою у розмірі 500,00 грн, зазначено базову відсоткову ставку за кредитом, яка становить 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році, разом з тим, не зазначено строку дії картки та строку повернення кредиту (користування ним).

ОСОБА_1 своїм підписом засвідчила, що вона згідна з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась і згідна із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а. с. 18).

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", яка підписана відповідачем 12.09.2007 передбачено тип кредитної картки та кредитної лінії, валюту картрахунку, базову відсоткову ставку, що складає 3,0 % на місяць і обчислюється на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів у році, строк внесення щомісячних платежів, відомостей щодо дати видачі кредитної картки, строку її дії, та строку повернення кредитних коштів довідка не містить (а.с. 19).

Таким чином, за змістом позовних вимог та документів наявних у справі доказом укладення між Банком та ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг слугують Заява від 12.09.2007, Умови та Правила надання банківських послуг, Пам`ятка клієнта, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт та Довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду".

Пам`ятку клієнта матеріали справи не містять.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання перед позичальником виконав належним чином - відкрив кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_2 за договором (а.с. 37 - 43) та встановив початковий кредитний ліміт, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 (а.с. 16), що в подальшому збільшувався.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 14.08.2007 - відбувся старт карткового рахунку та 12.09.2007 встановлення кредитного ліміту у розмірі 540,00 грн, 02.04.2010 зменшено кредитний ліміт на 330,00 грн, 15.11.2010 зменшено кредитний ліміт на 270,00 грн, 05.01.2011 зменшено кредитний ліміт до 180,00 грн, 18.02.2011 зменшено кредитний ліміт до 180,00 грн, 17.03.2011 зменшено кредитний ліміт до 160,00 грн, 30.05.2011 зменшено кредитний ліміт до 70,00 грн, 20.04.2016 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн, 24.04.2016 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн, 13.09.2017 збільшено кредитний ліміт до 8 000,00 грн, 22.03.2018 збільшено кредитний ліміт до 14 000,00 грн, 22.03.2018 зменшено кредитний ліміт до 9 000,00 грн, 22.03.2018 зменшено кредитний ліміт до 8 000,00 грн, 23.03.2018 збільшено кредитний ліміт до 15 000,00 грн, 02.08.2018 зменшено кредитний ліміт до 13 980,00 грн, 06.08.2018 зменшено кредитний ліміт до 13 980,00 грн, 22.08.2018 зменшено кредитний ліміт до 13 470,00 грн, 26.08.2018 зменшено кредитний ліміт до 13 470,00 грн, 03.09.2018 зменшено кредитний ліміт до 13 370,00 грн, 07.09.2018 зменшено кредитний ліміт до 13 370,00 грн, 03.05.2019 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн, з виписки за договором по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що позичальник купувала товари, знімала готівкові кошти, що свідчить, що відповідач користувалась кредитними коштами.

Факт підписання сторонами заяви, довідки про умови кредитування та отримання коштів відповідачем не спростовано, а тому суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами шляхом підписання Заяви та Довідки про умови кредитування.

Заява та довідка про умови кредитування не містять положень щодо строку повернення кредиту.

При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості за договором (а.с. 8 - 15) заборгованість за кредитом (фактично отриманими коштами) відповідачем не погашена.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку з позичальника суми непогашеного тіла кредиту (простроченого) в розмірі 9 364,88 грн.

Щодо тверджень позивача, що відповідач при підписанні Заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом із «Умовами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг та є договором приєднання суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок про те, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимоги, передбачені частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим Банком у період з моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, які є найбільш сприятливими для задоволення позову.

З огляду на вказане, а також за відсутності належних та допустимих доказів про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи обслуговування кредитної карти, Умови та Правила банківських послуг, які б містили підпис відповідача, враховуючи, що надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, тому суд не може вважати Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил складовою кредитного договору, укладеного між сторонами 12.09.2007.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 1934,17 грн.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору, що містяться в заяві від 12.09.2007 та довідці про умови кредитування від 12.09.2007.

За змістом договору, що складає заява та довідка про умови кредитування передбачено базову відсоткову ставку у розмір 3,0 % в місяць, що нараховується на залишок заборгованості (поточна заборгованість), проте відсутні умови про відсоткову ставку за простроченими відсотками, що зазначені представником позивача у позовній заяві.

Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за договором заборгованість за простроченими відсотками нарахованими за період утворення такої заборгованості становить: з 12.09.2007 - 36,00 %, з 01.08.2014 - 30,00 %, з 01.09.2014 - 34,80 %, з 01.04.2015 - 43,20 %, з 22.03.2018 - 42,00%, із 01.04.2018 до 30.06.2019 заборгованість за простроченими відсотками відсутня, з 01.07.2019 - 84,00 %, з 01.03.2020 - 42,00 %, з 01.08.2020 - 40,80 %. Умов про узгодження відсотків у розмірах нарахованих з 01.07.2019 договір не містить.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 1 934,88 грн є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 9 364,88 грн (тобто 82,88 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1 881,38 грн, а судовий збір у сумі 388,62 грн суд покладає на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 280-284, 352, 354, 355, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.09.2007 у розмірі 9 364 (дев`ять тисяч триста шістдесят чотири) грн 88 коп.

У задоволені позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 934,17 грн, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1 881 (одна тисяча вісімсот вісімдесят одну) грн 38 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Позивач, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Ю.М.Жежер