Справа №706/817/19
2/705/377/22
У Х В А Л А

18 січня 2022 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Гудзенко В.Л.

за участю секретаря судового засідання Музичук Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вікторівського психоневрологічного інтернату про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Вікторівського психоневрологічного інтернату про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

17.01.2022 через електронні засоби зв`язку до суду від Вікторівського психоневрологічного інтернату надійшло клопотання, в якому відповідач вказує, що позивач безпідставно зазначає, що він звільнений від сплати судового збору і при подачі позову до суду судовий збір останнім не сплачено. Позивач ОСОБА_1 не звільняється від сплати судового збору в частині вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Посилаючись на висновки ВСУ та чинне законодавство України відповідач просив зобов`язати позивача ОСОБА_1 надати суду підтвердження сплати судового збору.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні вважають, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст..5 ЗУ «Про судовий збір».

Представник відповідача Вікторівського психоневрологічного інтернату, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду через електронні засоби зв`язку 17.01.2022 від Вікторівського психоневрологічного інтернатунадійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вислухавши думку позивача та його представника, врахувавши процесуальну позицію відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовну заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст..175,177 ЦПК України, а тому її належить залишити без руху, з огляду на таке.

Відповідно до частин 11-13 ст.187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Позовна заява не відповідає вимогам пункту 3 частини 3 статті 175 ЦПК України, а саме заявлені позовні вимоги майнового характеру, які підлягають грошовій оцінці - про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, при цьому не зазначено ціну позову, прохальна частина позовної заяви не містить конкретної суми, яку позивач просить стягнути з відповідача, не наведено обґрунтованого розрахунку цієї суми.

Відповідно до п. 1 частини 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається - сумою, яка стягується.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачем не надано суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, які свідчать про звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до вимог ч. 4 ст. 175 ЦПК України.

У позовній заяві представником позивача зазначено, що позивач звільнений від сплати судового збору з підстав, передбачених п.1 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

При вирішенні інших трудових спорів підлягає сплаті судовий збір за ставкою, визначеною у п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

При цьому вимоги позивача не є такими, які дають підстави для звільнення його від сплати судового збору в повному обсязі заявлених позовних вимог.

Зі змісту позовних вимог, з поміж іншого, вбачається, що позивачем ставиться вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка не є вимогою, при пред`явленні якої позивач звільняється від сплати судового збору.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі звільняються від сплати судового збору.

Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі 761/943/18.

В своїй постанові від 27.04.2021 у справі № 182/729/17 Верховний Суд висловив думку про те, що згідно з частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини п`ятої статті 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Із положень приписів ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст. 1,2 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №12-301гс18 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Тобто, середній заробіток за час вимушеного прогулу є компенсаційною виплатою працівнику, при цьому не є заробітною платою працівника та не входить до її складу, тому стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підпадає під категорію пільг при сплаті судового збору за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до положень частини другої статті 416 ЦПК України та частини першої статті 417 ЦПК України висновок Великої Палати Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися норма матеріального права, є обов`язковим для застосування судами.

За таких обставин, з урахуванням позовних вимог, позивач повинен сплатити судовий збір за звернення до суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (майнова вимога) - або ж зазначити підстави звільнення від його сплати.

Позивач, заявляючи вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не вказує конкретний розмір такої виплати, а тому суд позбавлений можливості визначити конкретний розмір судового збору, який підлягає сплаті за дану позовну вимогу, а відтак пропонує сплатити судовий збір в сумі 768,40 грн.: тобто не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2019.

На підтвердження сплати судового збору до суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до Вікторівського психоневрологічного інтернату про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підлягає залишенню без руху з наданням строку для сплати судового збору протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 187 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вікторівського психоневрологічного інтернату про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишити без руху до усунення недоліків, які перешкоджають розгляду позовної заяви і вирішенню справи по суті.

Надати позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Л. Гудзенко