Провадження № 4-с/591/20/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Синецької І.О.,

представника боржника ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

представника суб`єкта оскарження державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Писарєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 592/13262/21 за скаргою ОСОБА_3 , стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження: державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Калусенко Аліна Ігорівна, на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_1 , звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з вказаною скаргою на дії державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Калусенко А.І.

Скарга мотивована тим, що він є боржником у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 591/6482/19, виданого 02 листопада 2020 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн щомісячно, до її повноліття. З метою забезпечення виконання рішення суду в рамках цього виконавчого провадження державним виконавцем Калусенко А.І. була винесена постанова від 13 листопада 2020 року про арешт належного йому нерухомого майна, проте підстави для звернення стягнення на його майно відсутні, оскільки заборгованість з аліментів погашена повністю, аліменти сплачуються щомісячно, тому немає підстав для подальшого продовження арешту майна.

Посилаючись на те, що державний виконавець не вчинив дій зі зняття арешту з майна, заявник просить визнати неправомірними дії державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Калусенко А.І. щодо відмови у знятті арешту з майна та зобов`язати державного виконавця зняти арешт з нерухомого майна боржника, який накладений відповідно до постанови державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Калусенко А.І. про арешт майна боржника серія та номер 63529233, виданий 13 листопада 2020 року, номер запису про обтяження 39168216.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 жовтня 2021 року прийнято до провадження скаргу ОСОБА_3 та призначено судовий розгляд.

У письмових запереченнях стягувачка ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні скарги. При цьому зазначає, що боржнику правомірно відмовлено у скасуванні постанови від 13 листопада 2020 року, оскільки підстави для цього відсутні. Так, боржник не надав доказів того, що він отримує систематичний дохід або ж має кошти на рахунках у банківських установах у розмірі, достатньому для забезпечення реального виконання судового рішення про стягнення аліментів на користь малолітньої дитини. Скасування постанови про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_3 та подальше відчуження ним єдиного об`єкту нерухомого майна квартири, належного йому на праві власності, за відсутності доказів наявності інших щомісячних доходів та грошових коштів, достатніх для виконання рішення суду про сплату аліментів, не сприятиме ефективному виконанню судового рішення, створить умови для ухилення боржника від виконання судового рішення про стягнення аліментів на користь дитини, що порушуватиме її права та інтереси.

У відзиві на скаргу суб`єкт оскарження Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) просить відмовити у задоволенні скарги. Зазначає, що станом на 13 листопада 2020 року загальна сума боргу по виконавчому провадженню складала 25834 грн 23 коп., тому у державного виконавця були підстави для винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. ОСОБА_3 був безробітним. Підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 листопада 2021 року справу за скаргою ОСОБА_3 передано на розгляд до Зарічного районного суду м. Суми.

13 грудня 2021 року справа надійшла до Зарічного районного суду м. Суми.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 грудня 2021 року скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_1 , залишено без руху.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 січня 2022 року прийнято до провадження скаргу ОСОБА_3 та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_3 ОСОБА_1 підтримав вимоги заяви та просив її задовольнити. Стягувач ОСОБА_2 та представник суб`єкта оскарження державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Писарєв В.В. просили відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні в Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 63529233 з виконання виконавчого листа № 591/6482/19, виданого 02 листопада 2020 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн щомісячно, до її повноліття, починаючи стягнення з 17 жовтня 2019 року (а.с. 7-8).

Постановою старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Калусенко А.І. від 06 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 9).

13 листопада 2020 року з метою забезпечення виконання рішення суду постановою старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Калусенко А.І. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 (а.с. 10).

13 листопада 2020 року державним виконавцем був проведений розрахунок заборгованості у боржника ОСОБА_3 , відповідно до якого станом на 13 листопада 2020 року заборгованість зі сплати аліментів становила 25834 грн 23 коп. (а.с. 51).

26 липня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до начальника Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою, в якій, зокрема, просив винести постанову про скасування арешту на все його майно, посилаючись на те, що здійснив повне погашення заборгованості, на що отримав письмову відмову з посиланням на те, що підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні (а.с. 11).

З листа Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 22 вересня 2021 року вбачається, що станом на 22 вересня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_3 відсутня (а.с. 12). Також боржником надані дублікати квитанцій про сплату ним аліментів у жовтні, листопаді, грудні 2021 року та у січні 2022 року (а.с. 84-85, 87-90).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, ОСОБА_3 , посилаючись на відсутність заборгованості зі сплати аліментів, вказує на наявність підстав для зняття арешту з належного йому майна.

Частиною другою статті 71 Закону № 1404-VIII передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до статті 48, 56 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону № 1404-VIII постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Частинами четвертою, п`ятою статті 59 Закону № 1404-VIII передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Виходячи з матеріалів справи, оскільки станом на 13 листопада 2020 року за божником обліковувалась заборгованість зі сплати аліментів за період з 17 жовтня 2019 року по 13 листопада 2020 року у сумі 25834 грн 23 коп., тобто, більше ніж за три місяці, тому старшим державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника для забезпечення реального виконання рішення суду.

Суд встановив, що боржник не отримує жодних доходів (заробітної плати, пенсії тощо), не має рахунків в банківських установах, доказів наявності в нього щомісячного доходу, грошових коштів, достатніх для виконання рішення суду про сплату аліментів ним ні державному виконавцеві, ні суду надано не було.

За таких обставин, порушень державним виконавцем вимог закону не встановлено.

Отже, виконавець за правилами статті 59 Закону № 1404-VIII позбавлений повноважень зняти арешт, накладений постановою від 13 жовтня 2020 року, оскільки скаржником не наведено та не доведено належними та допустимими доказами підстав для такого рішення, визначених у вичерпному переліку частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII.

За таких обставин, враховуючи відсутність у боржника іншого майна та/або способу забезпечення виконання рішення суду про стягнення періодичних платежів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 336/61690/17 (провадження № 61-29992св18), від 22 квітня 2021 року у справі № 742/819/20 (провадження № 61-565св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 577/4889/19 (провадження № 61-5670св20), від 26 травня 2021 року у справі № 490/6309/16-ц (провадження № 61-473св21), які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Доводи представника боржника про те, що за боржником зареєстрований на праві власності автомобіль, тому відсутні підстави для накладення арешту ще й на нерухоме майно, оскільки забезпечення рішення суду можливо за рахунок вартості автомобіля суд не приймає до уваги, так як суду не надано, а матеріали виконавчого провадження не містять даних щодо наявності зареєстрованого за скаржником на праві власності рухомого майна у вигляді автомобіля, як і не містять даних про його дійсну вартість станом на день розгляду справи, що давало би підстави вважати про можливість реального забезпечення виконання рішення суду про стягнення аліментів за рахунок реалізації цього автомобіля. Крім того, стягувачка повідомила суду, що автомобіль належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя, тому вартість автомобіля буде недостатньою, щоб погасити заборгованість зі сплати аліментів, які зобов`язаний сплачувати боржник до досягнення дитиною 18 років.

Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, оскільки дії державного виконавця стосовно відмови у знятті арешту з майна боржника відповідають вимогам закону, тому у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 447, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 , стягувач: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження: державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Калусенко Аліна Ігорівна, на дії державного виконавця.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повне судове рішення складено 17 січня 2022 року.

Суддя А.С. Северинова