Справа №672/420/21
Провадження №2/672/13/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м.Городок

Городоцький районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Федорук І.М.

з участю секретаря судового засідання Стебло Л.В.,

прокурора Манилюка М.А.,

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури Хмельницької області до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-171-СГ від 04.01.2017, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :06:006:0005, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області (на даний час Хоптинецького старостинського округу Сатанівської селищної ради об`єднаної територіальної громади), витребування у ОСОБА_1 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_5 на час отримання земельної ділянки, кадастровий номер :06:006:0005, використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок, а тому вищевказаний наказ підлягає визнанню недійсним та, у зв`язку з цим, на користь держави слід витребувати спірну земельну ділянку. На підставі договору купівлі-продажу №1052 від 10.02.2017 ОСОБА_5 вказану земельну ділянку продала ОСОБА_4 . Після цього на підставі договору купівлі-продажу № 139 від 01.02.2018 ОСОБА_4 вказану земельну ділянку продав ОСОБА_1 . Цього ж дня приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицею Л.М. зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №24640841.

З довідки Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 19.04.2021 №02-31/1233 та відповіді Хмельницького міського відділу ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 12.05.2021 №786/22.18.4-36 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила прізвище на « ОСОБА_6 » після державної реєстрації шлюбу.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просив задоволити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також подав відзив, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в частині визнання недійним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-171-СГ від 04.01.2017. В обґрунтування вимог посилався на те, що оскаржуваний наказ вже був реалізований та вичерпав свою дію, його скасування не призводить до відновлення порушеного права держави.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що станом на дату реєстрації права власності на земельну ділянку, яка є предметом даного спору, за ОСОБА_5 не було зареєстровано будь-яких інших прав на земельні ділянки. Крім того, зазначав, що прокурор пропустив строк звернення до суду з даним позовом, просив застосувати строк позовної давності до даних правовідносин.

Відповідачка ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 , належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подали.З врахуванням викладеного, суд вирішив розгляд справи проводити за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача, дослідивши надані по справі письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно припису ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-171-СГ від 04.01.2017 надано у власність ОСОБА_7 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :06:006:0005 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області (на даний час Хоптинецького старостинського округу Сатанівської селищної ради об`єднаної територіальної громади). Ця обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №240595611 від 15.01.2021 .

Разом з тим, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-31160-СГ від 25.11.2016 ОСОБА_7 передано у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 2,0 га кадастровий номер :07:001:1049, розташовану на території Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, право власності на котру зареєстровано за відповідачем 12.09.2017.

Отже, станом на 04.01.2017 (набуття у власність земельної ділянки з кадастровим номером :06:006:0005) у власність ОСОБА_7 надано безоплатно із земель державної власності земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:1049, а, отже, вона скористалася своїм правом, передбаченим ст.116 ЗК України, повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку.

Пунктом «г» ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_3 реалізувала право на безоплатне одержання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства більше одного разу за цим видом використання, суд дійшов висновку, що спірний наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області прийнятий із порушенням вимог ч.4 ст.116 ЗК України, у зв`язку з чим такий наказ слід визнати недійсним.

Суд не може визнати обґрунтованими доводи представника відповідача про безпідставність доводів прокурора про повторне набуття відповідачкою ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, оскільки на час набуття права власності на спірну земельну ділянку остання не набула право власності на іншу земельну ділянку за даним видом використання.

Так, передача та набуття у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в порядку безоплатної приватизації - це багатоетапна процедура, регламентована частинами 6-9 ст.118 ЗК України, що передбачає певні стадії: громадянин подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування; відповідний орган дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; розробляється проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відбувається формування земельної ділянки; відповідний орган приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом наведених норм права прийняття відповідним органом державної влади рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність особі є завершальним етапом процедури безоплатного одержання земельної ділянки із земель державної власності, є безумовною підставою для реєстрації права власності особи на земельну ділянку, а, отже, підтверджує реалізацію права особи на одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації по цьому виду використання.

Видаючи оспорюваний наказ про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_7 , Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в порушення норм ч. 8 ст. 118, ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, ст.ст. 2,6 Закону України «Про землеустрій» не врахувало факт передачі їй земельної ділянки безоплатно у власність по цьому виду використання, і, всупереч закону, не відмовило у затвердженні відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у передачі спірної земельної ділянки у власність останній.

Відсутність реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_7 , передану їй наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-31160-СГ від 25.11.2016, на час прийняття наказу №22-171-СГ від 04.01.2017 не свідчить про те, що відповідачка не скористалася своїм правом на безоплатне одержання земельної ділянки, і не є підставою для відмови у визнанні його недійсним.

Наведені обставини свідчать про протиправність набуття ОСОБА_7 у власність спірної земельної ділянки.

Щодо вимог прокурора про витребування у ОСОБА_1 спірної земельної ділянки суд дійшов до наступних висновків.

Ч. 1 ст. 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За змістом ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 набула право власності на спірну земельну ділянку незаконно та не мала права відчужувати її.

Проте, на підставі договору купівлі-продажу №1052 від 10.02.2017 ОСОБА_7 вказану земельну ділянку продала ОСОБА_4 . Після цього на підставі договору купівлі-продажу № 139 від 01.02.2018 ОСОБА_4 вказану земельну ділянку продав ОСОБА_1 . Цього ж дня приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицею Л.М. зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №24640841, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №248452998 від 16.03.2021 .

Таким чином, суд вважає, що вказана земельна ділянка вибула з державної власності поза волею власника та може бути витребувана у ОСОБА_1 як у добросовісного набувача.

При вирішенні спору суд, застосовуючи принцип диспозитивності, був позбавлений можливості вирішити питання про надання ОСОБА_1 компенсації в зв`язку з витребуванням земельної ділянки, що не позбавляє останнього можливості звернутися до суду з відповідним позовом.

При вирішенні питання щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин суд дійшов наступного висновку.

До спірних правовідносин застосовується загальний строк позовної давності, встановлений тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Ч. 5 ст. 267 ЦК України передбачено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи, що про порушення вимог закону відповідачкою ОСОБА_3 прокурору стало відомо з дня отримання відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.01.2021, суд вважає за необхідне поновити прокурору строк звернення до суду з даним позовом.

Судові витрати відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов керівника Волочиської окружної прокуратури Хмельницької області задоволити.

Поновити керівнику Волочиської окружної прокуратури Хмельницької області строк звернення до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 .

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-171-СГ від 04.01.2017, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :06:006:0005, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області (на даний час Хоптинецького старостинського округу Сатанівської селищної ради об`єднаної територіальної громади).

Витребувати у ОСОБА_1 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :06:006:0005, що розташована за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області (на даний час Хоптинецького старостинського округу Сатанівської селищної ради об`єднаної територіальної громади).

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (29000, м.Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1, код ЄДРПОУ 39767479),ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, розрахунковий рахунок UA 0002814, код класифікації видатків бюджету 2800) понесені судові витрати по 1891,67 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду безпосередньо або через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Волочиська окружна прокуратура Хмельницької області, місце знаходження: 31200, м.Волочиськ, вул.Слави, буд.8, .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, місце знаходження: вул.Інститутська,4/1, м.Хмельницький, .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 14.01.2022.

Суддя І.М.Федорук