Ухвала

18 січня 2022 року

м. Київ

справа № 585/1329/20

провадження № 61-20839ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянувшикасаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив зобов`язати ОСОБА_1 знести навіс, збудований останнім над вікнами належної йому на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що позивачу на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Квартира АДРЕСА_3 в цьому ж житловому будинку належить на праві спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_1 , який над входом до належної йому квартири та над вікнами квартири АДРЕСА_4 встановив навіс. На думку позивача встановлення цього навісу проведено з грубим порушенням вимог статей 319, 383 ЦК України, статті 16 Закону України «Про основи містобудування», пунктів 6.1, 6.З, таблиці 5.2 - Вимоги до освітлення приміщень житлових, цивільних та адміністративно-побутових споруд ДБН 8.2.5-28:2018, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 жовтня 2018 року № 264, внаслідок чого порушено його право на належні умови проживання, гарантовані статтею 48 Конституції України, статтею 293 ЦК України.

Рішенням від 06 вересня 2021 року Роменський міськрайонний суд Сумської області у позові відмовив.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 800,00 грн витрат на правову допомогу.

Постановою від 25 листопада 2021 року Сумський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 вересня 2021 року скасував і ухвалив нове рішення.

Зобов`язав ОСОБА_1 знести навіс збудований над вікнами прибудови до квартири АДРЕСА_1 .

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 840,80 грн та 1 261,50 грн за апеляційний перегляд справи і на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Сумського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, особа, яка подала касаційну скаргу, просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Однак, таке право на касаційне оскарження не є абсолютним та безумовним, скаржник зобов`язаний обґрунтувати причини такого звернення, що дозволяють ініціювати проведення судового розгляду справи в третій раз.

Так, у положенні частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, акцентується увага на тому, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Всі мотивування особи, яка подає касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в судах двох інстанцій і не потребують додаткового перегляду.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначений баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Малозначна справа як справа незначної складності є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, а також складність справи тазначення справи для сторін і суспільства.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судове рішення, яке оскаржене, прийняте у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, про зобов`язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська