КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/2129/2022 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 11 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що у період з 06 листопада 1999 року по 07 листопада 2018 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем та в цей період ними було набуто майно, яке на думку позивача є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,

Просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельні ділянки в кількості 28 штук.

Визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на квартиру АДРЕСА_1 та земельні ділянки в кількості 12 штук.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на земельні ділянки в кількості 16 штук.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2667,28 грн. в рахунок часткової компенсації різниці вартості розподіленого майна із врахуванням проданих ним транспортних засобів, а також судові витрати.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 11 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на квартиру, 12 земельних ділянок та стягнено на її користь грошові кошти в розмірі 2667,28 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 16 земельних ділянок.

Право спільної власності на вищевказане майно припинено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що спірні земельні ділянки купувались ним за власні кошти, з цим погоджувалась позивачка та вказане підтвердила наявною в матеріалах справи заявою.

Крім того, зауважує, що автомобілі вказані позивачкою були відчужені в період шлюбу та кошти були витрачені в інтересах сім`ї, а тому їхня вартість при розподілі майна враховуватись не може, крім того вона визначена позивачем невірно.

Просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що на час купівлі спірних земельних ділянок сторони перебували в шлюбі вже сімнадцять років, а тому вважає, що у відповідача не було коштів, які належали йому особисто, а тому доводи з приводу того, що ділянки являються його особистою власністю відхиляє.

З приводу вартості автомобілів зауважує, що вона була визначена експертом, а тому посилання відповідача, щодо її невідповідності відхиляє.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали позицію викладену в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 та її представник просили рішення місцевого суду залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що все майно набуте сторонами під час шлюбу є спільною сумісною власністю, а тому підлягає поділу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 1999 року.

Рішенням Святошинського районного суду від 07 листопада 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

В період перебування сторін у шлюбі на відповідача було оформлено право власності на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації зареєстрована за Позивачем на підставі свідоцтва про право власності від 08.02.2010 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва; автомобіль марки «MERSEDES-BENZ» Е280, рік випуску 2007, колір чорний, кузов НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за відповідачем 07.10.2010 року; автомобіль марки «LEXUS LX 570», рік випуску 2011, колір чорний, кузов НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , зареєстрований за відповідачем 09.03.2013 року; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0114; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0115; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0116; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0117; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0118; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0120; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0121; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0122; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0123; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0124; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0125; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0126; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0127; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0128; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0129; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0130; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0131; земельну ділянку із кадастровим номером :03:001:0221; земельну ділянку із кадастровим номером :03:001:0222; земельну ділянку із кадастровим номером :03:001:0223; земельну ділянку із кадастровим номером :03:001:0225; земельну ділянку із кадастровим номером :03:001:0226; земельну ділянку із кадастровим номером :03:001:0227; земельну ділянку із кадастровим номером :03:001:0228; земельну ділянку із кадастровим номером :03:001:0229; земельну ділянку із кадастровим номером :05:009:0120.

У свою чергу на Позивача в період перебування сторін у шлюбі було оформлено право власності на наступне майно: земельну ділянку із кадастровим номером :05:009:0285; земельну ділянку із кадастровим номером :04:001:0146.

Транспортний засіб марки «MERSEDES-BENZ» Е280, 2007 р.в., колір чорний, кузов НОМЕР_1 , та транспортний засіб «LEXUS LX 570», рік випуску 2011, колір чорний, кузов НОМЕР_3 , було відчужено ОСОБА_1 в грудні 2017 року.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 2 ст. 60 СК України встановлено презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В ст.71 СК України встановлені способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і вказано, що майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Можлива компенсація вартості за частку у майні одному з подружжя у разі його згоди.

Згідно із ч.ч. 2-3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За вимогами ч.ч. 1-2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в жовтні 2016 року придбав 25 земельних ділянок із кадастровими номерами: :04:001:0114; :04:001:0115; :04:001:0116; :04:001:0117; :04:001:0118; :04:001:0120; :04:001:0121; :04:001:0122; :04:001:0123; :04:001:0124; :04:001:0125; :04:001:0126; :04:001:0127; :04:001:0128; :04:001:0129; :04:001:0130; :04:001:0131; :03:001:0221; :03:001:0222; :03:001:0223; :03:001:0225; :03:001:0226; :03:001:0227; :03:001:0228; :03:001:0229. (т.2 а.с. 148-198)

ОСОБА_2 17 березня 2017 року придбала земельну ділянку :04:001:0146

(т.2 а.с. 199-200).

Договори купівлі-продажу вищевказаних земельних ділянок містять застереження в пункті 3.2.2, які свідчать про те, що ділянки являються особистою приватною власністю покупця, оскільки придбаваються за особисті кошти сторони, що підтверджується відповідною заявою, посвідченою приватним нотаріусом.

Крім того, ОСОБА_1 надав відповідну заяву ОСОБА_2 (т.2 а.с. 147), на яку здійснено посилання у договорах купівлі-продажу зареєстрованих за відповідачем.

Верховний Суд у постанові по справі № 546/912/16-ц від 24 січня 2020 р. зазначив, що статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями, як час набуття майна і кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Отже, у разі придбання майна в період шлюбу, але за особисті кошти таке майно не може вважатись спільним майном подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за чиї кошти воно придбане.

Таким чином, доводи позивача спрямовані на те, що вищевказані земельні ділянки являються спільним майном подружжя є помилковими та спростовують вищевказаним доказами.

Крім того, варто зауважити, що у договорах купівлі продажу земельних ділянок придбаних відповідачем, представником продавця являється позивач, а у договорі купівлі продажу земельної ділянки придбаної позивачем, представником продавця являється відповідач, що свідчить про те, що сторонам неодмінно було відомо про наявність особистого права власності на вказані земельні ділянки.

Наявність відповідної посвідченої нотаріусом заяви та застереження в договорах купівлі-продажу майна із посиланням на відповідну заяву, безсумнівно свідчить про особисте право власності сторони на вказане спірне майно.

Таким чином, вищевказані земельні ділянки в кількості 25 штук зареєстровані за ОСОБА_1 та одна земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_2 являються особистим майном кожного із подружжя, а тому не підлягають поділу між сторонами.

Інше зареєстроване за сторонами спірне майно, зокрема: квартира АДРЕСА_1 ; земельну ділянку із кадастровим номером :05:009:0120, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка із кадастровим номером :05:009:0285, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; транспортний засіб марки «MERSEDES-BENZ» Е280, 2007 року випуску., колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 ; транспортний засіб марки «LEXUS LX 570», рік випуску 2011, колір чорний, номер кузова НОМЕР_3 - являється спільним майном подружжя, оскільки доказів на спростування презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя сторонами надано не було.

Доводи відповідача спрямовані на те, що автомобілі, які належали йому на праві приватної власності, були відчужені ним та кошти було використано в інтересах сім`ї колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи автомобілі було продано в грудні 2017 року, а як встановлено рішенням Святошинського районного суду від 07 листопада 2018 року(справа №759/6802/18), фактичні шлюбні відносини сторін припинились з жовтня 2017 року, що спростовує використання вказаних коштів в інтересах сім`ї в період після продажу автомобілів.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 25 листопада 2019 року №31/26-806аз, згідно якого при перереєстрації транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ» та транспортного засобу «LEXUS LX 570» згода від позивача відсутня.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Колегія суддів приходить до висновку, що вартість проданих транспортних засобів відповідачем, має бути врахована при поділі спільного майна подружжя, а саме шляхом стягнення із відповідача на корить позивача Ѕ частки вартості автомобілів, які належали до спільного майна подружжя.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Відповідно до висновків експертного дослідження (т.2 а.с.48-62) ринкова вартість транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ» Е280, 2007 р.в., колір чорний, кузов НОМЕР_1 становить 269800,31 грн. та транспортного засобу «LEXUS LX 570», рік випуску 2011, колір чорний, кузов НОМЕР_3 - 1 350 134,34 грн., а Ѕ суми вартості відповідно становить - 809 967, 28 грн.

З огляду на вищевикладене, спірні: квартира АДРЕСА_1 ; земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_4 ; транспортний засіб марки «MERSEDES-BENZ» Е280, номер кузова НОМЕР_1 ; транспортний засіб марки «LEXUSLX 570», номер кузова НОМЕР_3 - являються спільним майном подружжя, а тому підлягають поділу між сторонами, шляхом визнання за кожним із сторін Ѕ частини права власності на квартиру та двох зазначених земельних ділянок та стягнення із відповідача на користь позивача компенсації в рахунок проданих транспортних засобів, які являлись спільним майном подружжя в розмірі 809 967, 28 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 11 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ задовольнити частково.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ):

квартиру АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку із кадастровим номером :05:009:0120, площею 0,1501 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

земельну ділянку із кадастровим номером :05:009:0285, площею 0,1315 га., реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

транспортний засіб марки «MERSEDES-BENZ» Е280, 2007 року випуску., колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 ;

транспортний засіб марки «LEXUS LX 570», рік випуску 2011, колір чорний, номер кузова НОМЕР_3 .

В порядку поділу спільного майна подружжя:

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на:

Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ;

Ѕ частину земельної ділянки із кадастровим номером :05:009:0120, площею 0,1501 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

Ѕ частину земельну ділянку із кадастровим номером :05:009:0285, площею 0,1315 га., реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на:

Ѕ частину квартириАДРЕСА_2 ;

Ѕ частину земельної ділянки із кадастровим номером :05:009:0120, площею 0,1501 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

Ѕ частину земельну ділянку із кадастровим номером :05:009:0285, площею 0,1315 га., реєстраційний номер об`єктів нерухомого майна 4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частки транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ» Е280, 2007 року випуску., колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , та 1/2 частки транспортного засобу марки «LEXUS LX 570», рік випуску 2011, колір чорний, номер кузова НОМЕР_3 , що в сумі становить 809 967 (вісімсот дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн. 28 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «11» січня 2022 року.

Головуючий

Судді: