КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 367/2712/20

Апеляційне провадження 22-ц/824/790/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировська О.В., Ящук Т.І.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Алфавіт»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2021 року, постановлене під головуванням судді Мерзлого Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Алфавіт», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю будівельна компанія «Монтана» про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

у травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСББ «Алфавіт», в якому просив стягнути з відповідача на свою користь упущену вигоду в сумі 241 560 грн за самовільне зайняття земельної ділянки за період з 24.03.2018 по 24.03.2019 включно, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до договору купівлі-продажу від 18.02.2011 та державного акта на право власності на земельну ділянку ЯЛ № 583532, виданого 26.08.2010 відділом Держкомзему у м. Ірпінь, Київської області він є власником земельної ділянки, площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :01:177:0007.

17.09.2012 між ним та ТОВ «БГМ ЛТД» укладено договір оренди земельної ділянки № 1709-1 за умовами якого він передав ТОВ «БГМ ЛТД» у строкове платне користування вищезазначену земельну ділянку для здійснення будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями комерційного призначення. Договір укладено строком до 16.09.2014.

05.12.2017 відповідно до протоколу № 05/12/2017 загальних зборів учасників ТОВ «БГМ ЛТД» змінило назву на ТОВ БК «Монтана».

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 26.02.2015 державний реєстратор Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції, Київської області Гордейчук В.П. зареєстрував право власності за ТОВ «БГМ ЛТД» на об`єкт незавершеного будівництва за адресом: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 .

23.11.2015 виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області винесено рішення № 254/14 про присвоєння поштових адрес об`єкту нерухомого майна - комплексу багатоквартирних житлових будинків із вбудованими приміщеннями комерційного призначення, що побудований на земельних ділянках в АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та присвоєно об`єкту нерухомого майна - багатоквартирний житловий будинок із вбудованими приміщеннями комерційного призначення загальною площею 6 481 м2, що побудований на земельних ділянках в АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 забудовником ТОВ «БГМ ЛТД» поштову адресу: АДРЕСА_2 . Присвоєно об`єкту нерухомого майна - багатоквартирний житловий будинок із вбудованими приміщеннями комерційного призначення загальною площею 6 088 м2 поштову адресу: АДРЕСА_2 . Присвоєно об`єкту нерухомого майна - багатоквартирний житловий будинок із вбудованими приміщеннями комерційного призначення загальною площею 6 353,9 м2 поштову адресу: АДРЕСА_2 .

18.11.2015 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області видано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, який належить до І-ІІІ категорії серія КС, № 82, інформація про об`єкт - будівництво комплексу багатоквартирних житлових будинків із вбудованими приміщеннями комерційного призначення (будинок АДРЕСА_6, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3, АДРЕСА_2, АДРЕСА_5 ; КС, № 72, інформація про об`єкт - будівництво комплексу багатоквартирних житлових будинків із вбудованими приміщеннями комерційного призначення (будинок АДРЕСА_7, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3, АДРЕСА_2, АДРЕСА_5 ; КС, № 38, інформація про об`єкт - будівництво комплексу багатоквартирних житлових будинків із вбудованими приміщеннями комерційного призначення (будинок АДРЕСА_8, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3, АДРЕСА_2, АДРЕСА_5 .

У зв`язку із виданою Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, між забудовником та ним, як власником земельної ділянки площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :01:177:0007 договірні відносини припинилися. 23.03.2017 мешканці багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3, АДРЕСА_2, АДРЕСА_5 зареєстрували ОСББ «Алфавіт».

Він звернувся до керівника ОСББ «Алфавіт» ОСОБА_3 з пропозицією укласти договір оренди земельної ділянки, а 28.03.2017 направив ОСББ «Алфавіт» лист з пропозицією укласти договір оренди земельної ділянки, проте відповіді не отримав.

З моменту виникнення права власності на вищезазначене нерухоме майно у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під житловим будинком. Відповідно до статті 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним.

Внаслідок відмови укласти договір оренди земельної ділянки він як власник не отримує орендну плату, незважаючи на те, що відповідач фактично використовує земельну ділянку без укладення договору.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963 «Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок» розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки визначається для земель житлової та громадської забудови за такою формулою: Шс = Пс х (Нпз х Кн х Кк ) х Кф х Кі (2),

0.1000 га (площа самовільно зайнятої ділянки) х 241 560 грн (середній дохід від використання земель житлової та громадської забудови) х 1 (коефіцієнт функціонального використання землі) х 100 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель) = 241 560 грн (розмір шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки за період з 24.03.2018 по 24.03.2019)

де Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень; Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів; Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку 4; Кі-коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки; Нпз - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель житлової та громадської забудови за цільовим призначенням відповідно до групи населених пунктів за чисельністю населення, визначений у додатку 5; Кн - коефіцієнт, що застосовується до населених пунктів обласного значення, м. Києва та Севастополя, визначений у додатку 6; Кк - коефіцієнт, що застосовується до населених пунктів, віднесених до курортних, визначений у додатку 7.

Посилаючись на зазначене просив стягнути з відповідача за період з 24.03.2018 по 24.03.2019 - 241 560 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04.10.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не враховано, що в управлінні Держегеокадастру відсутня інформація щодо реєстрації договору оренди земельної ділянки з ТОВ «БК «Монтана» від 17.09.2012, отже вказаний договір не набрав чинності. Суд не звернув уваги, що цільове призначення землі визначено для будівництва та обслуговуванням житлового будинку господарських будівель і споруд, а не для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, а тому будівництво багатоповерхового будинку на цій земельній ділянці було неможливим. Відповідач самовільно зайняв земельну ділянку та використовує її з іншим цільовим призначенням. Суд помилково застосував ч. 1 ст. 120 ЗК України оскільки дана норма регулює укладені правочини та спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна. У попереднього землекористувача 16.09.2014 закінчився строк оренди земельної ділянки, а будинок здано в експлуатацію 18.11.2015 після закінчення строку договору, а тому у співвласників будинку виник обов`язок укласти договір оренди земельної ділянки з моменту реєстрації ОСББ «Алфавіт». Вважає, оскільки земельна ділянка була та є самовільно зайнята відповідачем чи фізичними особами - співвласниками квартир у будинку, а також не бажання укласти договір оренди земельної є всі підстави для стягнення упущеної вигоди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОССБ «Алфавіт» - Васильєв М.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Вважає доводи апелянта про те, що договір оренди земельної ділянки не набрав чинності безпідставними, оскільки вказана обставина не зазначалась позивачем у позовній заяві як обґрунтування позовних вимог. Мешканці будинку набули право власності на квартири у цьому будинку в установленому законом порядку, а відтак вони є співвласниками будинку. Жодних заперечень під час реєстрації права власності на квартири позивачем не заявлялось, як і не вказувалось про самочинне будівництво. Позивач був фактично учасником схеми будівництва, внаслідок якої громадяни отримали право власності на квартири. При цьому забудовники не виконали повністю зобов`язань перед громадянами. Апелянтом не надано суду доказів визнання будинку самочинним будівництвом чи доказів скасування декларації про готовність будинку до експлуатації, як і не надано доказів скасування чи визнання недійсним документів на підставі яких мешканці будинку зареєстрували право власності на квартиру в ньому та доказів припинення їхніх прав на такі квартири. Посилання на відповідь щодо відсутності інформації про реєстрацію договору оренди земельної ділянки вважає, такою що не можна прийняти до уваги, оскільки даний доказ був долучений лише до апеляційної скарги та апелянтом не надано жодного обґрунтування чому такий доказ не був поданий до суду першої інстанції. Щодо класифікації видів цільового призначення земель то згідно п 1.2 договору оренди сторони передбачали, що метою надання в користування ділянки є здійснення орендарем будівництва багатоквартирних житлових будинків. Отже даний пункт підтверджує добровільне волевиявлення позивача на передачу земельної ділянки під забудову багатоквартирного будинку. Ст. 120 ЗК України не містить обмежень щодо виду будівель, а відтак стосується й багатоквартирних будинків. Вважає, що у відповідача відсутній обов`язок укладати договір оренди земельної ділянки, оскільки відповідно до ст. 627 ЦК України, діє принцип свободи договору. Підставою для відшкодування збитків є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як шкода, протиправна поведінка її заподіювача, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина. Відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, на якій вони розташовані не є неправомірним використанням землі. Земельна ділянка не була та не є самовільно зайнятою відповідачем чи фізичними особами - співвласниками квартир у будинку, а чинним законодавством не передбачено обов`язку власника будівлі укладати договори оренди землі з власником земельної ділянки.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача Васильєв М.О. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,1 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :01:177:0007 відповідно до договору купівлі - продажу від 18.02.2011.

17.09.2012 між ОСОБА_1 та ТОВ «БГМ ЛТД», яке надалі змінило назву на ТОВ «Будівельна компанія «Монтана», укладено договір оренди цієї земельної ділянки № 1709-1, відповідно до якого позивач надав у строкове платне користування належну йому ділянку кадастровий номер :01:177:0007 для здійснення орендарем (ТОВ «БГМ ЛТД») будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями комерційного призначення згідно затвердженого проекту будівництва.

18.11.2015 Департаментом архітектурно-будівельної інспекції у Київській області зареєстрована Декларація № КС72 про готовність об`єкта (зазначеного будинку АДРЕСА_7 ) до експлуатації, який належить до І-ІІІ категорії складності.

Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області 25.11.2015 № 254/14 вказаному об`єкту нерухомого майна (зазначеному будинку АДРЕСА_7 ) присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 .

Після оформлення фізичними особами - власниками квартир права власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 створено ОСББ «Алфавіт».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно користується земельною ділянкою та самовільно не захоплював цю ділянку. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то у разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 ЗК України). А тому у відповідача відсутній обов`язок укладати договір оренди земельної ділянки з позивачем. Крім того, позивач не надав доказів про те, що він звертався з пропозицією щодо укладення договору оренди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до п. 1, 5, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна;

співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку;

спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону, співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Відповідно до ст. 9 цього ж Закону управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до ч. 1, 4, 8 ст. 4 вказаного Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості з обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Об`єднання не несе відповідальності за зобов`язаннями співвласників.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України, в редакції чинній на час видачі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Позивач уклав 17.09.2012 з ТОВ «БГМ ЛТД» договір оренди, згідно з яким передав належну йому земельну ділянку у користування для здійснення орендарем будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями комерційного призначення згідно затвердженого проекту будівництва.

Такий багатоквартирний будинок було збудовано та введено в експлуатацію. Позивач не вказує осіб, які є власниками квартир та нежитлових приміщень у цьому багатоквартирному будинку, проте вказує, що 23.03.2017 було зареєстровано ОСББ «Алфавіт», що вказує на те, що квартири та нежитлові приміщення у новозбудованому будинку були придбані фізичними чи юридичними особами, які створили об`єднання співвласників цього будинку.

Матеріали справи не містять даних про те, як набувалися мешканцями будинку квартири у власність, проте за вищевказаних обставин мешканці будинку не могли самовільно зайняти спірну земельну ділянку, оскільки вони придбали квартири у будинку, який був введений в експлуатацію у встановленому законом порядку.

ОСББ «Алфавіт» як юридична особа також самовільно не займала спірну земельну ділянку, оскільки це об`єднання створене саме співвласниками цього будинку.

Позивач передаючи земельну ділянку ТОВ «БГМ ЛТД» достовірно знав та усвідомлював, що на цій земельній ділянці буде збудовано багатоповерховий будинок, а не індивідуальний житловий будинок.

Ні договір оренди, ні документи про введення будинку в експлуатацію, ні документи, на підставі яких будинок введений в експлуатацію недійсними не визнані.

Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» не містять положень, які б зобов`язували співвласників квартир у багатоквартирному будинку чи об`єднання співвласників укладати договори оренди земельної ділянки.

Відтак суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач не вчиняв будь - яких дій щодо самовільного зайняття земельної ділянки та не мав зобов`язань перед позивачем щодо укладення договору оренди земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги про зобов`язання відповідача укласти договір оренди суперечать доказам, наявним у матеріалах справи та не грунтуються на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що на спірній земельній ділянці будівництво багатоповерхового житлового будинку було неможливо ніяким чином не можуть бути підставою про задоволення позову про стягнення збитків у вигляді упущеної вимоги, оскільки ОСББ «Алфавіт», яке не є забудовником будинку, та яке було створене більше ніж через рік після введення будинку в експлуатацію, не може відповідати за особу, яка вела таке будівництво. До того ж саме позивач передав земельну ділянку ТОВ «БГМ ЛТД» для будівництва багатоповерхового будинку.

Судом правильно застосовано положення ст. 120 ЗК України, в редакції яка була чиною на час введення будинку в експлуатацію.

Апелянт посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці приватної власності, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від попереднього власника таких об`єктів до набувача таких об`єктів, без зміни її цільового призначення.

Проте, така редакція статті не була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Зміни до цієї норми внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо єдиної правової долі земельної ділянки та розміщеного на ній об`єкта нерухомості» від 02.02.2021 № 1174-IX.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

У позовній заяві позивач вказував на те, що у зв`язку з видачею Декларації КС72 про готовність об`єкта договірні відносини між ним та забудовником ТОВ «БГМ ЛТД» (ТОВ БК «Монтана») припинилися, а тому орендну плату за користування земельною ділянкою має сплачувати ОСББ «Алфавіт». Проте строк договору оренди закінчився 16.09.2014, а Декларація видана 18.11.2015. У період з 16.09.2014 до створення ОСББ «Алфавіт» (майже три роки) позивач ні до кого претензій щодо самовільного зайняття земельної ділянки не висував та про стягнення орендної плати не звертався.

Доводи апеляційної скарги про те, що посилання суду на договір оренди з ТОВ «БГМ ЛТД» є безпідставним, оскільки такий договір не набрав чинності суперечать обставинам, викладеним позивачем у позовній заяві. Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги саме тим, що за час дії договору оренди орендну плату сплачувало ТОВ «БГМ ЛТД», а оскільки договір оренди закінчився, то таку орендну плату має сплачувати ОСББ «Алфавіт».

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. ґч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Отже за змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювана; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Оскільки відповідач не займав самовільно земельну ділянку позивача та не мав перед позивачем будь - яких договірних зобов`язань чи зобов`язань, визначених законом вина відповідача, як обов`язкова складова для відшкодування збитків відсутня.

Доводи представника позивача про те, що позивач сплачує земельний податок за земельну ділянку, будь - яким чином не впливають на вирішення питання про стягнення збитків.

Доводи апелянта про те, що знаходження багатоквартирного будинку перешкоджає йому використовувати належну йому земельну ділянку за призначенням не можуть бути підставою для скасування рішення.

Крім того, як вказав представник позивача при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 передавши в оренду ТОВ «БГМ ЛТД» належну йому земельну ділянку для будівництва багатоквартирного будинку, отримав у користування земельну ділянку від ТОВ «БГМ ЛТД» на підставі договору суперфіцію також для будівництва будинку. Будь - яких пояснень, чому позивач не побажав здійснювати будівництво на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності, а передав цю ділянку під забудову ТОВ «БГМ ЛТД» ні ОСОБА_1 , ні його представник не надали. Правовідносини, які склалися між позивачем та ТОВ «БГМ ЛТД» будь - яким чином не можуть впливати на права та обов`язки ОСББ «Алфавіт».

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 20.01.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук