ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1933/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2022 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши в залі суду, у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

18.11.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В своїй заяві позивачка посилається на те, що вона на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2407900 від 24.12.2003 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані: ОСОБА_1 (уповноважений власник) ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 (син) ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (онук) ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 (донька) ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак, ОСОБА_2 не проживає. На теперішній час вона є громадянкою Російської федерації, та зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі та в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має.

Факт реєстрації доньки перешкоджає ОСОБА_1 , як власнику, вільно розпоряджатися належним майном, не дає права оформити субсидію. Так як дочка не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих її речей в будинку немає, позивачка просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм будинком з боку відповідача ОСОБА_2 та визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

До суду позивачка ОСОБА_1 надала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву про слухання справи без її участі, через те, що знаходиться у іншій країні, де і проживає.

Згідно положень ст.ст. 200 та 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки, відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.

Судом встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2407900 від 24.12.2003, що підтверджується копією такого витягу.

Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 від 05.12.2003 власником будинку значиться ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . з 15 жовтня 2014 року, що підтверджується копією паспорту.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Приймаючи до уваги, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, відповідач ОСОБА_2 за даною адресою не проживає більше одного року, відповідач ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення позову, суд вважає визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, шляхом зняття її з реєстраційного обліку, тим самим будуть усунуті перешкоди власнику в користуванні житловим приміщенням.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд виходить з наступного.

Позивач, при зверненні до суду із позовом, сплатила судовий збір в повному обсязі та просить такі судові витрати залишити за нею.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 200, 206, 264, ЦПК України, суд,

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Судові витрати позивачем сплачені в повному обсязі та розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха