1Справа № 335/9160/21 2/335/295/2022
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
12 січня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого суддіСтеценка А.В.
за участю секретаря судового засіданняРезніченко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що позивач зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 .
У вказаній квартирі також зареєстрована її донька - відповідач у справі ОСОБА_2 , яка в ній не проживає та не сплачує за надані комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має.
Реєстрація відповідача за зазначеною адресою змушує позивача нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, у зв`язку з цим позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді від 10.09.2021 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено розгляд справи.
11.10.2021 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про витребування з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради інформації про зареєстроване місце проживання осіб за адресою, а саме: АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 11.10.2021 витребувано з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради інформацію про зареєстроване місце проживання осіб за адресою: АДРЕСА_2 .
07.12.2021 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів у справі.
Ухвалою суду від 08.12.2021 клопотання позивача про виклик та допит свідків було задоволено.
В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву, просила позов задовольнити на підставах викладених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та показання свідків, суд доходить наступного висновку.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 користується квартирою АДРЕСА_1 .
Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання особи №04-28/5-6184 від 30.11.2021, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 12.07.1983 по теперішній час.
Позивач в судовому засіданні пояснила суду, що відповідач ОСОБА_2 з 2008 не проживала у квартирі, оскільки проживала за межами України, а коли приїжджала до Запоріжжя наймала іншу квартиру. Особисті речі відповідачки в квартирі відсутні, адреса фактичного місця проживання відповідачки позивачеві невідома.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації більше 20 років. Останнього разу ОСОБА_2 відвідувала позивача восени 2020 року. В квартирі постійно проживає позивач та її чоловік. Особисті речі відповідача в квартирі відсутні.
Частиною 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 зазначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
У постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11 Верховний Суд України дійшов висновку, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.
Дослідженими судом доказами підтверджується факт того, що відповідач не проживає у спірному житлі більше 10 років без поважної причини, її реєстрація в зазначеній квартирі порушує права позивача, оскільки вона вимушена оплачувати комунальні послуги відповідно до кількості осіб, які зареєстровані в приміщені.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням, що є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою у встановленому законом порядку. Позовні вимоги ОСОБА_6 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Повне рішення складено 17.01.2022.
Суддя А.В. Стеценко