справа № 492/668/21
провадження № 2/492/65/22
17 січня 2022 року м.Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Гусєвої Н.Д.,
при секретарі судового засідання Рябчук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Арциз Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача про розірвання шлюбу (а.с. 2). Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 14 березня 1986 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Оскільки відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян, позивачка звернувся до суду з зазначеним позовом про розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області Варгаракі С.М. від 12 липня 2021 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У зв`язку з припиненням повноважень судді Варгаракі С.М. зазначена цивільна справа передана судді Гусєвій Н.Д. згідно Реєстру судових справ і матеріалів, переданих на розгляд головуючому судді - 11 жовтня 2021 року.
Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 11 жовтня 2021 року справа прийнята до провадження судді Гусєвій Н.Д. та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 22 листопада 2021 року 08 год. 00 хв., про що сторони не повідомлені, у зв`язку з відсутністю фінансування на поштові витрати та розгляд справи було відкладено на 21 грудня 2021 року 09 год. 15 хв., про що сторони були повідомлені, однак 21 грудня 2021 року, у зв`язку з неявкою відповідача, справу було відкладено на 17 січня 2022 року, про що сторони були повідомлені.
У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, але від представника позивачки надійшла до суду заява, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити без надання строку для примирення. У разі неявки відповідача у судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду на 21 грудня 2021 року 09 год. 15 хв., 17 січня 2022 року о 10 год. 15 хв., за адресою його місця проживання, однак, згідно з конвертом з судовою повісткою, що повернувся до суду з довідкою «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою», що дає суду підстави вважати, що відповідач за зазначеною адресою відсутній та свідчить про неможливість вручення відповідачу судової повістки та, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином, однак до суду не з`явився, клопотання про розгляд справи у його відсутність не подавав, відзив на позовну заяву не подавав, про причини неявки суд також не повідомив.
Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України».
Отже відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надавав суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки.
Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідача, який не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Враховуючи вказані факти, згоду позивачки та її представника, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з припиненням шлюбу між подружжям, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 14 березня 1986 року Бюром записів актів громадянського стану Виконавчого комітету Вологдарської міської ради народних депутатів зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 (а.с. 5-6) та ОСОБА_2 , про що було зроблено відповідний актовий запис за № 471 (а.с. 16).
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.
Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
В судовому засіданні встановлено, що шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують. Суперечок матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них немає, спірне майно відсутнє. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, родина розпалася остаточно й шлюб між ними варто розірвати.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.
Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Як вбачається із свідоцтва про шлюб у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище « ОСОБА_3 ». Позивачка не виявила бажання після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначила у заяві, зверненій до суду, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав після припинення шлюбу між сторонами змінювати прізвище позивачки.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 56, 104, 105, 110-115 СК України, ст. ст. 2, 7, 48, 76-78, 81, 128, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 279, 280-281, 284, 289, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Шлюб, зареєстрований 14 березня 1986 Бюром записів актів громадянського стану Виконавчого комітету Вологдарської міської ради народних депутатів, актовий запис за № 471 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.
Після припинення шлюбу залишити за ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_4 ».
Рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після набрання ним законної сили надіслати до Арцизького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Роз`яснити, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є наявне рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачкою в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.