Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 336/9872/21
Провадження № 2/332/895/22
Ухвала

Іменем України

14 січня 2022 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Яцун О.С., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

Встановив:

30.11.2021 ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя справу за вищевказаним позовом було направлено за підсудністю до Заводського районного суду м. Запоріжжя на підставі ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Направляючи справу для розгляду до Заводського районного суду м. Запоріжжя, суд виходив з наступного. Частиною 12 ст. 28 ЦПК України передбачено можливість подання позовів до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса за місцем його виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя посилався на те, що з матеріалів позовної заяви вбачається обрання позивачем підсудності за своїм місцем проживання, а не за місцем виконання. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 67556660 від 18.11.2021 та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.11.2021 вбачається, що виконання виконавчого напису № 10245, вчиненого 28.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., здійснюється у виконавчому окрузі Заводського району м. Запоріжжя за місцем роботи позивача Приватне акціонерне товариство «Запоріжвогнетрив».

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що справу слід повернути Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, з наступних підстав.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач зазначив, що звертається до Шевченківського районного суд м. Запоріжжя з позовом з тих підстав, що він зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Шевченківського району м. Запоріжжя, а відтак, справа підсудна цьому суду.

Крім того, місце реєстрації позивача підтверджується копією паспорта позивача (а.с. 27). Вказана адреса територіально відноситься до Шевченківського району м. Запоріжжя і територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту статті 24 цього Закону місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 29.10.2020 у справі № 263/14171/19.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, суддя приходить до висновку, що вказану справу необхідно повернути на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, як помилково направлену до Заводського районного суду м. Запоріжжя, за місцем реєстрації позивача.

Крім зазначеного, разом із позовною заявою ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову, матеріали якої також направлено до Заводського районного суду м. Запоріжжя на підставі ст. 152 ЦПК України, якою передбачено, що заява про забезпечення позову подається, зокрема, одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Оскільки судом вирішено питання щодо повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, як помилково направлену до Заводського районного суду м. Запоріжжя, відтак і матеріали заяви про забезпечення позову підлягають поверненню на розгляд Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (ст. 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України). Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд, до якого направлено справу з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, суд вважає за необхідне повернути матеріали вказаної цивільної справи та матеріали заяви про забезпечення позову для розгляду до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, як помилково надіслані Заводському районному суду м. Запоріжжя.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30, 31, 258-261 ЦПК України, -

Ухвалив:

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також матеріали заяви про забезпечення позову повернути до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (місцезнаходження: 69071, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 117-а).

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена 14.01.2022.

Суддя О.С. Яцун