18.01.2022 227/3713/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Любчик В.М.,

за участю

секретаря судового засідання Сафронової К.М.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про встановлення факту не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

в с т а н о в и в:

17.09.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , про встановлення факту не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , який постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з трикімнатної квартири за зазначеною адресою, яка в 1/2 частині належала батькові і 1/2 частина належала його дружині та матері позивача ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після якої фактично отримав батько, але за життя не оформив своїх спадкових прав. ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини та із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Але у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, оскільки у зазначеній квартирі з 2003 року зареєстрований ОСОБА_3 , який є онуком матері позивача з боку її сина від першого шлюбу ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі, він має право на спадкове майно разом з ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 . Позивач вважає, що реєстрація відповідача у спірній квартирі є формальною, оскільки останній там не проживає з 2004 року, фактично мешкає в Росії, де і працює, в телефонній розмові відповідач повідомляв, що не претендує на спадщину і не бажає її оформляти. Таким чином, для реалізації позивачці своїх спадкових прав, останній необхідно в судовому порядку встановити той факт, що ОСОБА_7 не проживав із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з чим ОСОБА_1 просить суд встановити зазначений вище факт.

Відповідно до розпорядження Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2021 року № 176, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ (підстава: закінчення п`ятирічного строку призначення на посаду судді Левченко А.М. 31.07.2021 року), відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №227/3713/20, за підсумками якого головуючим суддею по справі призначено Любчик В.М.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Акульшина В.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві, просили задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але 24.11.2021 року на адресу суду надіслав заяву, посвідчену нотаріусом Коломенського нотаріального округу Московської області Федосовим В.В., в якій просив розглянути справу №227/3713/20 без його участі. Позов визнає повністю, пояснив, що дійсно не мешкав зі своєю бабусею ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 на день її смерті, так як з 2004 року та по цей час постійно мешкає та працює в Російській Федерації. На спадок не претендував та не претендує.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 до реєстрації шлюбу мала прізвище « ОСОБА_8 », про що в матеріалах справи мається відповідна копія свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 , виданого 15.07.1986 року Білицькою м/р м. Добропілля Донецької області, актовий запис №66 (а.с.15).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Білицькою м/р м. Добропілля Донецької області 25.02.1977 року, актовий запис №43, батьками гр. ОСОБА_9 записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.14).

Таким чином в судовому засіданні достеменно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 13.12.1993 року (а.с.17), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві приватної сумісної власності належала квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 06.07.2015 року відділом державної РАЦС по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського МУЮ у Донецькій області, актовий запис №367, ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 80 років померла гр. ОСОБА_5 (а.с.12).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 років, про що в матеріалах справи є копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , що видане 05.03.2020 року виконавчим комітетом Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області, актовий запис №38 (а.с.11).

Таким чином після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишилась спадщина у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

10.09.2020 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Клепанової Н.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказану квартиру, але у вчинені нотаріальної дії було відмовлено, оскільки у спірній квартирі з 2003 року зареєстрований онук громадянки ОСОБА_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та після смерті останньої вважається таким, що прийняв частину спадщини після її смерті, оскільки мешкав та був зареєстрований в квартирі до її смерті, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.21, 22).

ОСОБА_1 у позові зазначала, що ОСОБА_3 не мешкає у спірній квартирі з 2004 року, оскільки фактично проживає в Російській Федерації, де і працює.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутового положення від 27.08.2020 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3 , але не мешкає там з 2004 року, що підтвердили сусіди ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.23).

Згідно довідки ПП «БРЕС «Надія» №1043 від 27.08.2020 року суд встановив, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який не мешкає там з 2004 року по теперішній час (а.с.24).

В матеріалах справи також мається трудова книжка відповідача ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 (а.с.25-32), з якої вбачається, що на момент смерті гр. ОСОБА_5 02.07.2015 року, відповідач перебував з 11.03.2015 по 24.12.2015 року у трудових відносинах з підприємством «Стройдом», яке знаходиться в Російській Федерації (а.с.31).

Також до позовної заяви було долучено копію свідоцтва про державну реєстрацію права від 20.02.2015 року, про те, що ОСОБА_3 приймає участь у пайовому будівництві багатоквартирного будинку, відповідно до договору №111004011/13-КВ від 25.09.2013 року, об`єкт права: однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.35).

Відповідно до заяви відповідача ОСОБА_3 , яка посвідчена нотаріусом Коломенського нотаріального округу Московської області Федосовим В.В., останній позов визнав повністю, зазначив, що дійсно не мешкав зі своєю бабусею ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 на день її смерті, так як з 2004 року та по цей час постійно мешкає та працює в Російській Федерації. На спадок не претендував та не претендує (а.с.66, 67).

В судовому засіданні в якості свідка була допитана гр. ОСОБА_10 , яка підтвердила факт не проживання ОСОБА_3 за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 з 2004 року, крім того пояснила, що на день смерті гр. ОСОБА_5 у 2015 році разом з нею не проживав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати суду висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.

Дослідженими судом доказами та поясненнями свідка підтверджено факт того, що відповідач не проживав за місцем своєї реєстрації з 2004 року, тобто більш ніж п`ятнадцяти років на момент подання позову до суду, в тому числі і станом на 02.07.2015 року, на день смерті спадкодавця ОСОБА_5 .

З урахуванням встановлених судом обставин справи, враховуючи визнання позову відповідачем, оцінивши досліджені судом докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності в їх сукупності, суд дійшов переконання, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10-12, 81, 133, 223, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. ст.1216, 1223, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про встановлення факту не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не проживав постійно зі спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 2004 року і на час відкриття спадщини.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя В.М. Любчик

18.01.2022