Справа № 441/1848/20 Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/811/2104/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянувши у м.Львові в письмовому провадженні без участі учасників цивільну справу №441/1848/20 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -адвоката Маліцького Д.В. на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 07 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

01.03.2021 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

20.04.2021 року позивачка подала суду заяву про забезпечення позову в якій просить накласти арешт на автомобіль Volkswagen Passat, 2015 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 . В обґрунтування заяви посилається на те, що вище зазначений автомобіль придбаний у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя, але зареєстрований за відповідачем, тому існує ризик, що такий може бути відчужений, що утруднить виконання рішення суду, якщо позовні вимоги будуть задоволені.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області 07 травня 2021 року вирішено заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на зареєстрований за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого зареєстровано на АДРЕСА_1 ), автомобіль Volkswagen Passat, 2015 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 шляхом заборони відчуження означеного транспортного засобу.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Маліцький Д.В. Ухвалу суду вважає незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права, такою, що не відповідає дійсним обставинам справи і суперечить нормам процесуального права. Зазначає, що відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід і є платоспроможним. Відчужувати транспортний засіб відповідач не має наміру, оскільки такий йому необхідний для поїздок на роботу, у відрядження автомобілем також користуються батьки відповідача,тому ухвалу про накладення арешту вважає передчасно. Вказує, що позивач не надав доказів вартості майна, на яке просить накласти арешт для забезпечення позову. В свою чергу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви.

Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Сторони по справі та їх представники в судове засідання не з`явилися.

Згідно з ч.2 ст. 372 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Стаття 149 чинного ЦПК передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК, перелік яких не є вичерпним.

Пункт 1 ч.1 ст. 150 ЦПК передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пункт 2 ч.1 ст. 150 ЦПК передбачає, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч.3 ст. 150 ЦПК).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по-перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по-друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з метою забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів.

Відповідно до роз`яснень п. п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод, інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду про задоволення позову і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що має місце спір про право, предметом спору є автомашина на Ѕ частку якої претендує позивач, а тому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернулася до суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, вони діють до ухвалення рішення суду по суті та вступ його у законну силу.

Враховуючи те, що у позивача наявні обґрунтовані сумніви щодо добросовісності відповідача у частині збереження майна для реального виконання ймовірного рішення суду, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного транспортного засобу задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача.

Відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці так і за законом.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції немає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Маліцького Дмитра Вікторовича залишити без задоволення.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 07 травня 2021 року

залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк