Ухвала

21 січня 2022 року

справа № 752/8892/19

провадження № 61-20372ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвоката Симоненка Дмитра Євгеновича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 , до Комунального підприємства «Спецжитлофонд», Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання права користування жилим приміщенням та права на реєстрацію місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 , звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили: визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право користування жилим приміщенням, а саме - кімнатою АДРЕСА_1 та право на реєстрацію місця проживання за вказаною адресою; визнати за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право користування жилим приміщенням, а саме - кімнатою АДРЕСА_2 та право на реєстрацію місця проживання за вказаною адресою.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року (повний текст якої складено 12 листопада 2021 року) апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 і ОСОБА_2 - адвоката Симоненка Д. Є. залишено без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року - без змін.

15 грудня 2021 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_3 і ОСОБА_2 - адвокат Симоненко Д. Є. подав засобами електронного зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2021 року поновлено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявникам необхідно було подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу із зазначенням в ній передбаченої (передбачених) статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга, та сплатити судовий збір в розмірі 3 073,60 грн. При цьому заявникам було роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

18 січня 2022 року представник ОСОБА_3 і ОСОБА_2 - адвокат Симоненко Д. Є. подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, уточнену касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року і квитанцію від 13 січня 2022 року № 1090-5694-4741-4477 про сплату судового збору в розмірі 3 073,60 грн. Вимоги ухвали представником заявників виконано.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень представник ОСОБА_3 і ОСОБА_2 - адвокат Симоненко Д. Є. вказав, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», якій кореспондує стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у контексті права на повагу до житла, та статей 9, 109 Житлового кодексу Української РСР у подібних правовідносинах, які виникли між територіальною громадою в особі місцевої державної адміністрації та неповнолітніми дітьми за обставин проживання останніх у житлі комунальної власності, що не визнається, і за відсутності правового механізму визнання та оформлення права неповнолітніх на відповідне жиле приміщення, яке є єдиним їх житлом.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвоката Симоненка Дмитра Євгеновича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року.

Витребувати з Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу № 752/8892/19 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 , до Комунального підприємства «Спецжитлофонд», Департаменту будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання права користування жилим приміщенням та права на реєстрацію місця проживання.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 21 лютого 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко