22-ц/804/318/22
263/4399/21

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
„11 січня 2022 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 263/4399/21
Номер провадження 22-ц/804/318/22
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Лопатіної М.Ю., Пономарьової О.М.
за участю секретаря: Грішко С.В.
учасники справи :
відповідач ККП ММР «Маріупольтепломережа»
третя особа ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 жовтня 2021 року головуючого судді Федоренко Т.І. зі складанням повного тексту судового рішення 04 листопада 2021 року по цивільній справі про захист прав споживачів,-
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (далі - ККП «Маріупольтепломережа») про захист прав споживачів.
Позов мотивований тим, що позивач зареєстрований та фактично проживає у багатоповерховому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та для опалення оселі користується послугами централізованого опалення, які надає ККП «Маріупольтепломережа». Упродовж усього опалювального періоду 2020-2021 років, (жовтень 2020-квітень 2021 років) відповідач у платіжках вказує тариф - 1683,25 грн/Гкал.
Проте, рішенням виконкому Маріупольської міської ради (далі- ММР) від 09 листопада 2020 року № 391 був встановлений знижений тариф на теплову енергію в 1605,46 грн/Гкал, який був і є обов`язковим для виконання відповідачем, який є міським комунальним підприємством.
Проте, рішення виконкому ігнорується відповідачем, як і після прийняття його, так і на теперішній час. Вважає, що відповідач незаконно, всупереч рішенню виконкому ММР використовує для розрахунку фактично завищені тарифи, чим порушує права позивача, як споживача, примушуючи сплачувати за незаконним завищеним тарифом.
Внаслідок такого положення, з позивача незаконно стягнуто за послугу 343,50 грн за жовтень 2020 року квітень 2021 року, та надалі буде продовжуватися така ситуація, що пов`язана з завищеним тарифом.
Такий стан незаконна завищена вартість послуг на теплову енергію та гарячу воду має місце для всієї громади споживачів міста Маріуполя, які користуються послугами відповідача.
Тому, просив зобов`язати відповідача зробити перерахунок за послугу централізованого опалення оселі позивача( особовий рахунок НОМЕР_1 ) за період усього опалювального сезону 2020-2021 років (жовтень 2020 року квітень 2021 року), виходячи з різниці тарифу за 1Гкал теплової енергії 1605,46 грн / Гкал, встановленого рішенням виконкому ММР від 09 листопада 2020 року № 391, та фактично тарифу 1683,25 грн /Гкал, який існує у платіжках за вказаний період; винести окрему ухвалу, якою зобов`язати відповідача усунути масове порушення прав споживачів послуг з теплопостачання та гарячої води, шляхом негайного введення тарифів встановлених рішенням виконкому ММР від 09 листопада 2020 року № 391, та повного перерахунку вартості цих послуг за опалювальний період 2020-2021 років для всієї громади споживачів міста Маріуполя.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 жовтня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ККП ММР «Маріупольтепломережа», третя особа: ОСОБА_2 , про захист прав споживачів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема, зазначено, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Виконкому Маріупольської міської ради. Крім того, по судових засіданнях 28 травня 2021 року та 04 серпня 2021 року відповідні ухвали про відмову залучення третьої особи позивач не отримував та матеріали справи їх не містять. Суд першої інстанції обґрунтовував відмову у залученні третьої особи тим, що рішення суду за зазначеними позовними вимогами не впливає на права та обов`язки Маріупольської міської ради. Вважає, що судом проігноровано, по-перше, що відповідач по справі комунальне підприємство, яке підвідомче Маріупольській міській раді, в своїй діяльності керується затвердженими рішеннями Виконкому ММР; по-друге, що рішення Виконкому ММР від 30 січня 2019 року № 39 є незаконним, оскільки в порушення п.3 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування» воно підписане секретарем Виконкому, замість головою Виконкому ММР, саме, цим незаконним Рішенням № 39 керувалося підприємство-відповідач, використовуючи незаконні тарифи на тепло та гарячу воду, відповідно - 1683,25 грн/Гкал та 97,34 грн/куб.м в опалювальному сезоні 2020 2021 років, що призвело до масового порушення прав споживачів послуг теплопостачання та гарячої води мешканців міста Маріуполя та позивача. Також, зазначає, що судом першої інстанції, з незрозумілих позивачу підстав, до участі у справі залучено його дружину ОСОБА_2 . До того ж, зазначено, що судом першої інстанції при розгляді справи порушені норми цивільного процесуального кодексу, а саме, порушено строки розгляду справи, судом проігноровано заяви позивача про залучення третьої особи, проігноровано уточнену позовну заяву від 05 серпня 2021 року, яка була надана до суду до фактичного розгляду справи по суті в якій серед учасників справи зазначено третьою особою Виконком ММР, відповідні ухвали щодо розгляду даних питань відсутні, також, не постановлені ухвали у зв`язку з оголошенням перерви та відкладення розгляду.

Крім того, зазначено, що законним рішенням Виконкому ММР від 09 листопада 2020 року № 391 були встановлені нижчі тарифи на теплопостачання та гарячу воду, ніж ті тарифи, що встановлені рішенням № 39 від 30 січня 2019 року, якими відповідач незаконно здійснював розрахунки з мешканцями міста у опалювальному сезоні 2020-2021 років.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

У судове засідання апеляційного суду представник ККП «Маріупольтепломережа» не з*явився,належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання судової повістки, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.184).

У судове засідання апеляційного суду третя особа ОСОБА_2 не з*явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання судової повістки, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.185 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 28 грудня 2005 року ОСОБА_1 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 на підставі довідки ЖБК "Донбасс" від 14 серпня 1995 року, у вказаній квартирі позивач зареєстрований та проживає, та є споживачем послуг, які надає ККП «Маріупольтепломережа» - централізованого опалення та постачання гарячої води (особовий рахунок НОМЕР_1 ).

Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , яка також зареєстрована за вказаною адресою, а отже, є споживачем зазначених послуг.

Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 39 від 30 січня 2019 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів ККП «Маріупольтепломережа» було встановлено, зокрема, тариф на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1683,25 грн/Гкал (а.с. 15).

Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 391 від 09 листопада 2020 року « Про встановлення форм,тарифів та внесків для ККП ММР «Маріупольтепломережа» встановлено ,зокрема,тариф на послуги постачання теплової енергії для потреб населення -1605,46 грн/Гкал (з ПДВ).Тарифи,затверджені пунктом 2 цього рішення,застосовуються за умови переходу на нові договірні відносини відповідно до статті 12 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» (п.2.9.1.1, п.3 ) (а.с.12-14).

Згідно повідомлень про оплату послуг за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року по особовому рахунку НОМЕР_1 , ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ,опалювальна площа 60,50 кв.м. ,оплата за централізоване опалення проводиться за показниками тепломіра на будинку ,тариф 1683,25 грн/Гкал (а.с.16-27).

З листів ККП «Маріупольтепломережа» від 26 листопада 2020 року № Б-13335-11-1.1.1 та від 08 грудня 2020 року № Б-13458-11-1.1.1 у відповідь на звернення позивача вбачається, що тарифи для населення на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджені рішенням Маріупольської міської ради від 09 листопада 2020 року № 391 та опубліковані на сайті Маріупольської міської ради є нижчими за діючими на 5%. Нові тарифи мають бути введені після укладання нових договорів з усіма споживачами. Але у зв`язку з відкладанням терміну підписання нових договорів, нові тарифи ще не введені в дію. Тому, на опалювальний період 2020-2021 року діючими є тарифи для населення, які затверджені рішенням Маріупольської міської ради від 30 січня 2019 року № 39 та введені в дію з 15 лютого 2019 року,де вартість тарифу на послугу з централізованого опалення при наявності приладів обліку теплової енергії залишена без змін на рівні 1683,25 грн/Гкал з ПДВ .

Листом від 12 січня 2021 року за № Б-13931-1.1.1 ККП «Маріупольтепломережа» повідомляє, що коригування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води обумовлено підвищенням цін на постачання природного газу та послуги з розподілу природного газу на 27,2%, а також зростанням цін на електроенергію на 9,4%. ККП «Маріупольтепломережа» зобов`язано подати розрахунки тарифу на затвердження до Маріупольської міської ради, яка може узгодити запропонований підприємством тариф, а може знизити його для певної категорії споживачів. На початку опалювального сезону 2020-2021 року ККП «Маріупольтепломережа» зобов`язано подати розрахунки тарифів у встановленому законом порядку, для цього опубліковано в газеті «Приазовський робочий» проектний тариф для всіх категорій споживачів із загальним зростанням ціни від діючого тарифу на опалювальний сезон 2019-2020 року в середньому на 6,8%. В процесі розгляду тарифу виконавчим комітетом ММР було застосовано соціальну пільгу та знижено тариф для категорії споживачів на рівні 10,7%, що суттєво відрізнялось не тільки від запропонованого розміру тарифу, але і від встановленого на опалювальний сезон 2019-2020 року, який складає 1683 грн/Гкал, тому, встановлений тариф рішенням № 391 від 09 листопада 2020 року у розмірі 1605 грн/Гкал прийнятий міською радою на опалювальний сезон 2020-2021 року не застосовується. Також, у зв`язку з дією на території України заходів на запобігання виникненню та поширенню корона вірусної хвороби (Covid-19) залишаються не підписаними та не діючими з населенням нові форми договорів, тому, тарифи затверджені рішенням виконавчого комітету ММР № 391 від 09 листопаду 2020 року досі не введені в дію та не можуть бути застосовані.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ,суд першої інстанції виходив з того,що відповідно до п.3 рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 09 листопада 2020 року № 391 встановлено, що тарифи, затверджені пунктом 2 цього рішення, застосовуються за умови переходу на нові договорні відносини , відповідно до ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Також, суд зазначив,що даним рішенням окрім тарифу на теплопостачання, передбачені тарифи транспортування теплової енергії. Рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 09 листопада 2020 року № 391, яке прийнято в рамках реформування ЖКГ для подальшої організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг не може бути застосовано в частині встановлення тарифів для позивача, як користувача послугами теплопостачання за період 2020-2021 років, оскільки позивачем не доведено, що ним особисто, тобто індивідуально, або співвласниками багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), у випадку наявності такого об`єднання, самостійно обрано одну з моделей організації договірних відносин відповідно до наведених змін до законодавства у зазначений позивачем період.

Судом також відхилені посилання позивача щодо недійсності рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 39 від 30 січня 2019 року про встановлення тарифів, з підстав його підпису секретарем міської ради, а не її головою, оскільки суду не надано доказів , у відповідності до вимог законодавства, що зазначене рішення скасовано або визнане недійсним. Крім того, вказане рішення розміщено на офіційному веб-порталі Маріупольської міської ради, що не викликає сумніву у дійсності зазначеного рішення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач не довів належними і допустимими доказами порушення його прав, свобод та інтересів, оскільки відповідач діє в межах до вимог встановлених законодавством, тому вимога щодо зобов`язання відповідача зробити перерахунок за послугу централізованого опалення оселі за період усього опалювального сезону 2020-2021 років, виходячи з різниці тарифу за 1 Гкал теплової енергії , встановленого рішенням виконкому ММР від 09 листопада 2020 року № 391 та фактичного тарифу, який існує у платіжках , задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача усунути масове порушення прав споживачів послуг з теплопостачання та гарячої води шляхом негайного введення тарифів встановленого рішенням виконкому ММР від 09 листопада 2020 року № 391 та виконати повний перерахунок вартості цих послуг за весь опалювальний період 2020-2021 рр. для всієї громади міста Маріуполя, суд першої інстанції зазначив, що чинним законодавством не передбачено вирішення питання щодо прав всієї громади, а також позивачем не доведено порушення відповідачем порядку нарахування витрат за послуги теплопостачання.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне .

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст. 16 ЦК України.

Згідно з ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права, 2) визнання правочину недійсним, 3) припинення дії, яка порушує право, 4) відновлення становища, яке існувало до порушення, 5) примусове виконання обовязку в натурі, 6) зміна правовідношення, 7) припинення правовідношення, 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Основні засади відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов*язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб*єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відносини з приводу надання фізичним особам житлово-комунальних послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, централізованого опалення, водопостачання регулюються положеннями ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 зі змінами та доповненнями.

Відповідно до п.1 зазначених Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання;

Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг за спожиті комунальні послуги є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 20 числа наступного за рахунковим місяцем.

Згідно п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

Пункти 29,30,31,32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачають права та обов*язки споживача та виконавця .

Відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Це право не є абсолютним, воно може бути реалізоване за певних умов.

Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

01 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 03 грудня 2020 року № 1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг».

Згідно з цим Законом внесено низку змін до Законів України, серед яких «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про теплопостачання» та інші.

Метою документа є удосконалення чинного законодавства у сфері житлово-комунального господарства, а також врегулювання питань, пов`язаних із необхідністю прийняття співвласниками багатоквартирних будинків рішень про модель договірних відносин з виконавцями комунальних послуг.

Згідно із Законом № 1060, передбачено: запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг, що значно спрощує процедуру укладення цих договорів, як для виконавців комунальних послуг, так і для споживачів послуг, дозволяє уникнути додаткових фінансових витрат, пов`язаних із укладенням договорів у письмовій формі.

При цьому надається право співвласникам багатоквартирного будинку у будь-який час змінювати вид договору у разі прийняття ними рішення про обрання моделі договірних відносин у багатоквартирному будинку , відповідно до вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»; удосконалення положень щодо формування та встановлення тарифів на теплову енергію та комунальні послуги, зокрема, за наявності чи відсутності в будівлі вузлів комерційного обліку; інші зміни, що забезпечують реалізацію законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Згідно із змінами, внесеними Законом № 1060 до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Згідно із статтею 12 Закону ціна послуги є істотною умовою договору про надання відповідної комунальної послуги.

Тому, перехід на нові договори про надання комунальних послуг, зокрема публічні договори приєднання, відповідно до Закону може здійснюватися тільки за наявності у виконавця нових тарифів на комунальні послуги (постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами), які встановлені уповноваженими органами відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином , зазначеним Законом удосконалено норми і положення чинного законодавства у сфері надання житлово-комунальних послуг, а також врегульовано питання перехідного періоду, що виникають у зв`язку із введенням в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та необхідністю прийняття співвласниками усіх багатоквартирних будинків (незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком) рішень про моделі організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу електричної енергії та природного газу).

Даючи оцінку доводам позивача, викладеним у апеляційній скарзі, з огляду на низку його тверджень, що були предметом аналізу в оскаржуваному рішенні ,апеляційний суд вважає , що викладені в прийнятому рішенні висновки є достатніми і зрозумілими, та відповідають вимогам закону.

Посилання апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні стороною позивача спірних правовідносин та положень законодавства, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та або неправильно застосовано норми матеріального права.Судом першої інстанції вірно застосовані наведені правові норми .

Відповідно до керівних роз`яснень, які містяться у п. 1,3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ № 11 від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI. 1950), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи, поведінка заявника, а також інших осіб, що беруть участь у справі, інших учасників процесу, поведінка органів державної влади, насамперед суду, характер процесу та його значення для заявника (справа «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004р. та інші).

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність постановлення ухвали про відмову у залученні третьої особи виконавчого комітету Маріупольської міської ради ,про відкладення розгляду справи, про оголошення перерви , то такі доводи не відповідають обставинам справи.

Відповідно до частини 9 статті 223 ЦПК України про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 259 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати. Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання.

Відповідно до технічного запису судового засідання від 28 травня 2021 року та даних протоколу судового засідання від 28 травня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про залучення третьої особи виконавчого комітету Маріупольської міської ради ,про оголошення перерви , суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

Також,з досліджених матеріалів справи та технічного запису судового засідання від 28 травня 2021 року вбачається,що 04 серпня 2021 року суд постановив ухвалу, про відмову у задоволенні клопотання про залучення третьої особи,про оголошення перерви,яка занесена до протоколу судового засідання.

Досліджені матеріали справи дають підстави для висновку, що суд першої інстанції дотримався норм процесуального права і доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати про незаконність оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів;5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

З матеріалів справи вбачається,що ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 09 червня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ККП «Маріупольтепломережа»,третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживачів на 04 серпня 2021 року о 15 год.00 хв.

05 серпня 2021 року позивачем надані уточнені позовні вимоги ,відповідно яких ОСОБА_1 просив : залучити у відповідності до ст. ст. 49,53 ЦПК України до даної справи третю особу: виконком ММР, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Підставою для залучення третьої особи є рішення № 39 від 30 січня 2019 року виконкому ММР «Про встановлення тарифів на теплову енергію та центральне постачання гарячої води», які тарифи фактично діяли в опалювальних періодах 2019-2020 років та 2020-2021 років, яке на думку позивача не є юридично законним, оскільки вказане рішення підписане секретарем міської ради, замість головного виконкому, як вимагає ч.ч.2,4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; зобов`язати відповідача зробити перерахунок за послугу централізованого опалення оселі позивача ( особовий рахунок НОМЕР_1 ) за період усього опалювального сезону 2020-2021 років (жовтень 2020 року квітень 2021 року), виходячи з різниці тарифу за 1Гкал теплової енергії 1605,46 грн / Гкал, встановленого рішенням виконкому ММР від 09 листопада 2020 року № 391, та фактично тарифу 1683,25 грн /Гкал, який існує у платіжках за вказаний період; зобов`язати відповідача усунути масове порушення прав споживачів послуг з теплопостачання та гарячої води у опалювальному сезоні 2020-2021 років шляхом негайного введення тарифів встановленого рішенням виконкому ММР від 09 листопада 2020 року № 391 та виконати повний перерахунок вартості цих послуг за весь опалювальний період 2020-2021 років для всієї громади міста Маріуполя.

Відповідно вимог цивільного процесуального законодавства позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання.

Отже,твердження скаржника щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального законодавства спростовуються дослідженими матеріалами справи.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 17 січня 2022 року .

Судді: