Дата документу 18.01.2022 Справа № 310/8782/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/516/22 Головуючий у 1-й інстанції: Вайнраух Л.А.
Є.У.№ 310/8782/20 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізькій апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретар Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Бердянська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строк для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Із заявою про прийняття спадщини він як спадкоємець другої черги не звертався, оскільки не знав та не міг знати, що син спадкодавця ОСОБА_3 , який проживає в Російській Федерації, спадщину після смерті батька не прийняв. Нотаріус не повідомив його своєчасно про відкриття спадщини і про коло спадкоємців, а він проживає на значній відстані від ОСОБА_5 . Посилаючись на вказані обставини, просив суд на підставі ст.1272 ЦК України надати йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 не надано належних і допустимих доказів наявності перешкод й об`єктивних труднощів та їх існування, які б могли вплинути на своєчасність подання заяви про прийняття спадщини. Недобросовісність або порушень у діях нотаріуса судом не встановлено. Юридична необізнаність позивача, невизначеність між спадкоємцями, відмова спадкоємця першої черги від прийняття спадщини не є поважними причинами для визначення позивачеві як спадкоємцю другої черги додаткового строку для прийняття спадщини.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність поважних причин пропуску строку прийняття спадщини. Зазначає, що не був обізнаний про те, що після смерті брата залишилося спадкове майно і що його син не прийняв спадщину.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а доводи скарги безпідставними. Позивач знав про смерть свого брата, був присутній на його похованні. Необізнаність позивача про наявність спадкового майна не є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Нотаріус повідомив відповідача про відкриття спадщини одразу після звернення інших спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проживання позивача в іншому населеному пункті також не є поважною причиною для пропуску строку на прийняття спадщини.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Антоненко Н.В., яка підтримала апеляційну скаргу і просила про її задоволення, заперечення ОСОБА_2 і її представника адвоката Токмань В.Т., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 (т.1, а.с.14- 15).

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є його син ОСОБА_3 громадянин Російської Федерації, який спадщину не прийняв.

Позивач ОСОБА_1 є рідним братом спадкодавця спадкоємцем другої черги.

Відповідачка ОСОБА_2 є вдовою ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , батька позивача і спадкодавця ОСОБА_4 .

До складу спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , увійшла ј частка квартири АДРЕСА_2 , яку ОСОБА_4 фактично прийняв після смерті свого батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте юридично не оформив, так як помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину і після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 і після смерті його сина ОСОБА_4 , оскільки з 1984 року постійно проживає і зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 (т.1, а.с.92).

За даними інформаційної довідки №248225394 від 15.03.2021, нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 , р.№ 23014373, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м., з 22.04.2008 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_6 ( Ѕ частка) та ОСОБА_2 ( Ѕ частка) на підставі дубліката свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 15.04.2008, виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету БМР (т.1, а.с.121).

16.10.2020 ОСОБА_2 звернулася до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на підставі ст. 1264 ЦК України та зазначила у заяві про наявність спадкоємця другої черги позивача ОСОБА_1 (т.1, а.с.90)

17.10.2020 Бердянська державна нотаріальна контора повідомила ОСОБА_1 про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 та роз`яснила спадкоємцю право на звернення до суду із позовною заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини (т.1, а.с.97).

30.10.2020, тобто, після спливу більше, ніж одного року після відкриття спадщини, позивач письмово повідомив нотаріуса про намір звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (т.1, а.с.81).

Крім того, судом встановлено, що 10.10.2018 ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 126 000 грн. за відмову від спадщини у квартирі по АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 175).

Того ж дня приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Градовою В.Г. засвідчено справжність підпису ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на заявах про відмову від спадщини, що залишилася після смерті їх батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь дружини спадкодавця ОСОБА_2 (т.1, а.с.176, 177).

Вказані заяви ОСОБА_2 до нотаріальної контори не здала, свої спадкові права після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 не оформила.

Факт отримання грошових коштів від ОСОБА_2 за відмову від спадщини на Ѕ частку квартири, яка залишилася після смерті ОСОБА_6 , не оспорював ся ОСОБА_1 у суді.

Відповідно до частин 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до статей 77, 78, 79 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17.

Сам по собі факт незнання про смерть спадкодавця, без встановлення об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, не може бути визнано поважною причиною пропуску строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції на підставі наявних у справі доказів надав належну оцінку обставинам, на які посилався позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у останнього об`єктивних, непереборних і істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його брата ОСОБА_4 , оскільки необізнаність спадкоємця про наявність спадкового майна, не прийняття спадщини спадкоємцем першої черги, проживання в Київській області не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини у розумінні ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Такий висновок узгоджується з нормами, викладеними в статтях 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновку суду першої інстанції по суті вирішення спору та не дають підстав вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2021 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 19 січня 2022 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська