Справа № 234/8807/21
Провадження № 2/234/149/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2022 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Костюкова Д.Г., за участю секретаря судового засідання Скоробогатової М.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу №234/8807/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі судового наказу, виданого Краматорським міським судом у Донецький області від 26.04.2021 року (справа № 234/4797/21) з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць починаючи з 13.04.2021 року до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Вказує, що наразі не має можливості сплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки має на своєму утриманні непрацездатну матір ОСОБА_5 , 1939 року народження, яка перебуває у похилому віку та потребує суттєвих витрат для забезпечення належного стану її здоров`я, а також утримання житла. Просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за судовим наказом на користь його неповнолітніх дітей, з 1/3 частки до 1/4 частки з усіх видів заробітку.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 12.07.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 16.08.2021 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 29.10.2021 року справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

У судове засідання відповідач не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не надала, натомість суду лист, в якому виклала свої заперечення щодо позовних вимог, вказавши, що матір позивача наразі не потребує ніякого лікування чи перебування у лікарні, розмір її пенсії є більшим за мінімальний, а для утримання її житла надається субсидія на оплату комунальних послуг.

Вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач є батьком малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_1 від 05.02.2013 року та серії НОМЕР_2 від 04.06.2014 року.

Згідно копії судового наказу від 26.04.2021 року, з позивача на користь ОСОБА_2 з 13.04.2021 року стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць до досягнення повноліття найстаршою дитиною.

На підставі зазначеного судового наказу 19.05.2021 року державним виконавцем Краматорського МВ ДВС СМУМЮ (м.Харків) Оруджовою К.І. відкрито виконавче провадження ВП №65437293.

З вказаним у судовому наказі розміром аліментів позивач не згоден, вважає, що є підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки з ним проживає його літня, непрацездатна матір, яка потребує з його боку суттєвих витрат для забезпечення належного стану свого здоров`я, а також утримання житла.

Суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду з огляду на наступне.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Подібний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30.08.2021 року у справі № 301/2160/20; від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19; від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивачем до суду надано довідку про доходи, надану ТОВ «ТІРАЖ-51», згідно якої розмір його заробітної плати за період січень 2021-червень 2021 складає 36077,18 грн.

Згідно звіту про здійснення відрахувань та виплат, наданого ТОВ «ТІРАЖ-51», з ОСОБА_1 на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, за червень 2021 року із заробітної плати позивача утримано 2446,07 грн. на користь ОСОБА_2 .

Крім того, позивачем надано копію пенсійного посвідчення матері ОСОБА_5 , 1939 року народження, яка отримує пенсію за віком.

Згідно довідки №19691 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 05.05.2021 року, позивач зареєстрований разом із матір`ю ОСОБА_5 за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було.

Аналізуючи доводи сторін та зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, на утриманні інших дітей не має, матір позивача отримує пенсію за віком, не є особою з інвалідністю, є дієздатною, крім того, належних та допустимих доказів про погіршення матеріального стану позивача з моменту стягнення аліментів на утримання дітей він не надав, його сімейний стан не змінився, матеріальний, сімейний та стан здоров`я відповідача ОСОБА_2 теж не змінився, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

У випадку відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, позивачеві не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10-13,259,264,265,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Г.Костюков