Провадження № 22-ц/801/26/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 рокуСправа № 127/11066/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Сала Т.Б., Шемети Т.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до АТ «Укртрансгаз» про стягнення індексації невиплаченої заробітної плати, яка стягнута за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2020 року.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2020, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 01.04.2021 , стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за періоди виконання трудових обов`язків у вихідні дні роботи тимчасово відсутнього працівника (змінного оператора), який перебував у відпустці за період з 2003 по 2015 рік в сумі 104844,12 грн.

Позивач вказує, що стягнута рішенням суду на його користь сума заборгованості це загальна сума не виплачених коштів за період його роботи, але без врахування індексації, оскільки сама індексація не являлась частиною його позовних вимог.

Тому, просив стягнути на свою користь з АТ «Укртрансгаз» індексацію стягнутої рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2020 невиплаченої заробітної плати за період з 2003 по 2015 рік в сумі 119905,94 грн.

Відповідач АТ «Укртрансгаз» надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог, у зв`язку з їх безпідставністю, посилаючись на ту обставину, що індексація заробітної плати позивача проводилась відповідачем щорічно в установленому законом порядку, що підтверджується відповідними наказами «Про індексацію грошових доходів працівників» та розрахунковими листами заробітної плати ОСОБА_1 . Відтак підстави для повторної індексації відсутні.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2021 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В якості основного доводу скаржник зазначав, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що індексація доходів позивача не проводилась, так як стягнута невиплачена заробітна плата за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2020 відповідачем фактично проіндексована не була. Відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», ОСОБА_1 має право на індексацію нарахованих судом першої інстанції сум.

В свою чергу відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2020, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 01.04.2021, стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за періоди виконання у вихідні дні роботи тимчасово відсутнього працівника (змінного оператора), який перебував у відпустці за період з 2003 по 2015 рік включно, в сумі 104844,12 грн з відрахуванням (утриманням) з вказаної суми коштів всіх передбачених законодавством України податків, зборів та інших обов`язкових платежів (Т.1 а.с. 5-17).

Рішення суду набрало законної сили і відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені в цивільних справах, не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказаним рішенням суду встановлено, що позивач з 16.05.2002 прийнятий на посаду оператора газорозподільних станцій «Вінниця Східна» Бердичівського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз». При цьому, ОСОБА_1 залучався до роботи у вихідні дні замість тимчасово відсутнього змінного оператора, що підтверджується наказами про виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника та наказу «Про тимчасовий режим роботи оператора ГРС».

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що заробітна плата позивача підлягала та була раніше проіндексована в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що підтверджується наданими відповідачем розрахунковими листами та наказами про проведення індексації грошових доходів (Т.1 а.с. 47-83), (Т.1 а.с. 84-250 та Т.2 а.с. 1-78). А заявлені позивачем розміри індексації, на переконання суду, не відповідають вимогам чинного законодавства та п. 4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення». При цьому вимога про компенсацію несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян позивачем заявлена не була.

Вінницький апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, посилаючись на ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» та на п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, вказував, що стягнута рішенням суду на його користь сума невиплаченої заробітної підлягає індексації. Оскільки індексація невиплаченої частини заробітної плати відповідачем не була проведена, він має право на її отримання в судовому порядку.

Згідно з ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно зі статтею 94 КЗпП та статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

За змістом частини шостої статті 95 КЗпП заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними у гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 6 цього Закону встановлено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Згідно пункту 4 даного Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що індексації підлягають грошові доходи населення, які знаходяться виключно в межах прожиткового мінімуму, та не залежать від розміру заробітної плати працівника підприємства.

Відповідно до розрахункових листів по заробітній платі ОСОБА_1 та наказів про проведення індексації грошових доходів, індексація грошових коштів у передбачений законом порядок проводилась при нарахуванні заробітної плати.

Даний висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і узгоджується із дослідженими судом доказами.

Дана обставина позивачем не спростована.

При цьому, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно зазначив, що індексація відноситься до гарантійних виплат і є частиною заробітної плати.

Відтак, стягнення на користь позивача частини невиплаченої заробітної плати рішенням суду у справі №127/25304/16-ц не впливає на зміну механізму індексації грошових доходів населення, головною метою якої є надання можливості частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Як вбачається із матеріалів справи, в супереч ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що індексація відповідачем грошових доходів не проводилась при нарахуванні йому заробітної плати за період з 2003 по 2015 роки.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ч.1ст. 81 ЦПК України та ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводів , які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги постанову Вінницького апеляційного суду від 01.04.2021 у справі №127/25304/16-ц в якій зазначено, що «вимоги скарги ОСОБА_1 про проведення апеляційним судом індексації нарахованої судом першої інстанції невиплаченої заробітної плати за період з 2003 по 2015 року є безпідставні і не розглядаються, оскільки не були предметом розгляду в суді першої інстанції», оскільки обставини відсутності проведення індексації позивачу судом не перевірялися і даний факт не встановлювався? про що прямо вказав Вінницький апеляційний суд у своїй постанові від 01.04.2021.

Інші доводи апеляційної скарги, які в цілому є ідентичними позовним вимогам, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якими погоджується апеляційний суд, та є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції.

При цьому апеляційним судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

За таких обставин, наведені в апеляційній скарзі доводи з приводу порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не можуть бути прийняті до уваги, оскільки є безпідставними.

Колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми процесуального права, які підлягають застосуванню, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване та справедливе судове рішення, яке відповідає вимогам процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не впливають на правильність ухваленого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів зазначає, що дана справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, 374, 375, 381-384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 січня 2022 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді Т.Б. Сало

Т.М. Шемета