Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/297/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді - Козіної С.М.,

секретаря - Проценко Ю.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 25 лютого 2013 року стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Відповідний виконавчий лист було видано 14 березня 2013 року. Позивач по мірі можливості добровільно забезпечує дочку та приймає участь у її вихованні. 17 липня 2019 року позивач вдруге одружився з ОСОБА_4 і від цього шлюбу він має сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, на його утриманні перебуває також дочка дружини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На сьогоднішній день позивач постійного заробітку не має та перебуває на обліку в міському центру зайнятості. В той же час, йому слід забезпечувати належний рівень життя, для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку у рівній мірі для всіх дітей. Дружина позивача на сьогодні ніде не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і отримує на дитину мізерну грошову допомогу. Позивач вважає, що у зв`язку із зміною сімейного стану, пов`язаного із народженням другої дитини та необхідності його участі у її матеріальному утриманні, із врахуванням наведених вище матеріальних обставин, розмір аліментів на утримання доньки від першого шлюбу слід визначити в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку у сукупності із рівною участю матері в утриманні спільної дитини. Позивач, посилаючись на ст. 180, 182, 183, 192 СК України просив суд ухвалити рішення про зменшення стягнення із нього аліментів із встановленого рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 25 лютого 2013 року, розміру 1/4 на 1/6 частину всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, у зв`язку із зміною його сімейного та матеріального стану на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23 грудня 2021 року відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на позов, в якому зазначила, що позивач стверджує, що у зв`язку з укладенням ним нового шлюбу, перебуванні на його утриманні інших осіб та відсутністю постійного заробітку, він не може сплачувати аліменти на утримання спільної доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Таким чином, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Ржищівського міського суду Київської області № 374/61/13-ц з 1/4 на 1/6 частину з усіх видів заробітку. Разом з тим, визначені законом підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача, відсутні. Сама по собі зміна сімейного стану, а саме - перебування у іншому шлюбі та народження дитини не свідчить про неможливість сплачувати аліменти та не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Натомість, такою підставою є істотна зміна матеріального становище платника аліментів, з якою пов`язується його неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Щодо матеріального становища позивача відповідачка зазначила, що по-перше, обставини, викладені у позові щодо неможливості позивача сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 не відповідають дійсності. Так, позивач має у власності три автомобілі та займається доставкою каменю, щебню, піску, гранвідсіву, що є загальновідомим та про це свідчать відповідні оголошення у соціальних мережах. Крім того, позивач не один рік займається продажем дрів. Підстав вважати, що дохід позивача зазнав істотних змін, внаслідок чого він не може надавати утримання своїм дітям, немає. Відповідач вважає, що дохід позивача є достатнім, щоб сплачувати аліменти на користь спільної дитини. При цьому, права та законні інтереси дітей мають перевагу над інтересами батьків, а також інших повнолітніх осіб, що перебувають на їхньому утриманні. Таким чином, відповідачка не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача. Відповідачка наразі перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. У зв`язку з тим, що вона не може працювати, коштів на забезпечення достатнього життєвого рівня для себе та для доньки ОСОБА_3 не вистачає. Відповідачка не має інших джерел доходу, крім допомоги по догляду за дитиною та аліментів від позивача. Таким чином, зменшення розміру аліментів, які сплачує позивач, істотно вплине на матеріальний стан відповідачки та позбавить дитину нормального утримання, що також має бути враховано судом. Крім того, дочка ОСОБА_3 періодично хворіє та за станом здоров`я потребує утримання від батька у належному розмірі. Зокрема, згідно з випискою, дитині було поставлено діагноз: аутоімунний тиреоїдит, гіпотиреоз. Таким чином, спільна з позивачем дитина потребує постійного лікування. Відповідачка самостійно займається лікуванням дитини, а тому зменшення навіть тієї матеріальної участі, яку надає позивач, становитиме істотне порушення прав та інтересів дитини. Згідно з характеристикою із школи, дочка ОСОБА_3 є старанною, сумлінною, проявляє високий рівень здібностей. Навчання дитини та участь у вирішенні шкільних питань повністю забезпечує відповідачка. Отже, участь позивача у вихованні та забезпеченні розвитку дочки ОСОБА_3 зводиться до сплати позивачем аліментів. При цьому, позивач заявляє, що не може навіть у цьому мінімальному розмірі брати участь у забезпеченні розвитку дитини. З такими твердженнями позивача відповідачка категорично не погоджується та вважає, що зменшення аліментів призведе до дисбалансу обов`язків сторін як батьків дитини, суперечитиме інтересам дочки ОСОБА_3 та становитиме порушення її прав на утримання від обох батьків. У відзиві відповідачка просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час, день та місце слухання справи була повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Судом установлено, що рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 25 лютого 2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини (а.с. 6). Рішення суду набрало законної сили 07 березня 2013 року.

Згідно копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 17 липня 2019 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_8 (а.с. 8).

Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_9 (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 , ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_9 ..

Згідно довідки виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області від 07 жовтня 2021 року (а.с. 10) ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї входять: дружина ОСОБА_9 , дочка дружини ОСОБА_6 (після усиновлення - ОСОБА_10 ), син ОСОБА_5 ..

Згідно довідки Ржищівської міської філії Київського обласного центру зайнятості № 127 від 08 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний з 07 жовтня 2021 року (а.с. 10 (зворот)).

Згідно з копією трудової книжки позивача, останній мав постійну роботу до 23 березня 2017 року (а.с. 11-12).

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, або ж зміни сімейного стану платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці. Вказана позиція викладена у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд звертає увагу, що за змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З письмових доказів, які містяться в матеріалах справи встановлено, що у позивача відбулись суттєві зміни його сімейного та матеріального станів, зокрема, в 2019 році він створив нову сім`ю, в 2020 році у нього народився син та в 2021 році він усиновив дочку дружини, які перебувають на його утриманні, а також на час прийняття Ржищівським міським судом Київської області рішення від 25 лютого 2013 року позивач мав роботу та відповідно постійний заробіток, що підтверджується копією його трудової книжки, а з 07 жовтня 2021 року перебуває на обліку як безробітний. Саме такі підстави для зміни розміру присуджених аліментів й передбачені положеннями ст. 192 СК України.

З огляду на те, що у позивача виникли додаткові зобов`язання фінансового характеру щодо забезпечення достатнього життєвого рівня не тільки першої дитини, але й дітей від нового шлюбу, змінилось матеріальне становище, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, що стягуються із нього на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Що ж стосується заперечень відповідачки проти позову, то суд їх не приймає, оскільки факту зміни сімейного та матеріального станів позивача вони не спростовують. Наявність різних оголошень в соцмережах не підтверджують дохід позивача, а в силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Також суд не може прийняти до уваги доводи відповідачки про необхідність врахування витрат, які пов`язані із лікуванням дитини, оскільки вказані витрати не охоплюються аліментними зобов`язаннями в розумінні ст. 181-182 СК України, і підлягають стягненню в порядку, передбаченому ст. 185 СК України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6 частини на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, не порушить право дитини на гідний рівень життя, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей.

Також такий розмір аліментів буде достатнім для матеріального забезпечення дитини і відповідатиме принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку, з врахуванням інтересів інших дітей.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 181-184, 192 СК України, ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - задовольнити у повному обсязі.

Зменшити розмір аліментів, які на підставі рішення Ржищівського міського суду Київської області від 25 лютого 2013 року щомісячно стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя