Ухвала

18 січня 2022 року

м. Київ

справа № 733/577/21

провадження № 61-21198ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) та Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, про відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади та його службовими особами,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) та Головного управління Державно казначейської служби України у Чернігівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, про відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади та його службовими особами, в якому просив стягнути з Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) та Головного управління Державно казначейської служби України у Чернігівській області матеріальну шкоду у розмірі 19 100,00 грн., та моральну шкоду у розмірі10 000,00 грн.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) та Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, про відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади та його службовими особами, задоволено частково.

Стягнуто з державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади, на користь ОСОБА_1 19 100,00 грн. завданої матеріальної шкоди та 5 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання судового збору.

Додатковим рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2021 року вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року апеляційні скарги Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 20 липня 2021 року задоволено.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року та додаткове рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2021 року скасовано.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , до Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області про відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади та його службовими особами.

Вирішено питання судового збору.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд доходить висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору у цій справі є вимоги майнового характеру щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 19 100,00 грн та моральної шкоди у розмірі 10 00,00 грн.

Вимоги майнового характеру станом на 01 січня 2021 року не перевищують ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270* 100 = 227 000,00).

Верховний Суд урахував ціну позову, предмет позову, складність, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що ця справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

У касаційній скарзі зазначено, що ця справа має виняткове значення для скаржника. Однак зазначені обставини не свідчать про наявність передбачених частиною третьої статті 389 ЦПК України підстав для відкриття провадження у малозначній справі.

Ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, касаційний суд мав право визнати вказану справу малозначною.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Таким чином, конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своєму рішенні від 05 квітня

2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), №40160/12) наголосив на обмеженості доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (справа «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], § 230, № 36760/06, ЄСПЛ 2012).

Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії», § 36; рішення у справі «Козліца проти Хорватії», § 33; рішення у справі ««Булфрахт Лтд» проти Хорватії», § 34, «Добріч проти Сербії» (Dobric v. Serbia), «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia), № 2611/07 та § 54, від 21 червня

2011 року, № 15276/07, та «Йовановіч проти Сербії» (Jovanovic v. Serbia), § 48, від 02 жовтня 2012 року, № 32299/08).

Також ЄСПЛ постановив ухвалу щодо неприйнятності заяви від 09 жовтня

2018 року № 26293/18 у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine), у якій зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

ЄСПЛ у цьому рішенні зазначив, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій він також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій.

Отже, за прецедентною практикою ЄСПЛ обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством порогу ratione valoris для скарг, що подаються на розгляд Верховного Суду, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) та Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, про відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади та його службовими особами.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець