Справа № 541/2184/21
Номер провадження 2-о/541/3/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 січня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.

заявника ОСОБА_1 її представника адвоката Сидоренко Ю.В.

розглянувши цивільну справу в порядку окремого провадження,

за заявою ОСОБА_1

про встановлення факту постійного проживання та перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И В:

26.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання з її чоловіком ОСОБА_2 до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 та факту перебування її на його утриманні.

В обґрунтування заяви зазначила, що 25.11.1976 уклала шлюб із ОСОБА_2 та проживала із ним до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою по АДРЕСА_1 . Пенсійні виплати чоловіка були значно більшими, а ніж заявниці та складали більшу частину сімейного бюджету і слугували основним джерелом для існування. Заявниця являється особою з інвалідністю другої групи, що завжди потребувало значних витрат. Після смерті чоловіка, заявниця звернулася до органу Пенсійного фонду України з приводу призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однак їй було повідомлено про необхідність надання документу, що підтверджує спільне проживання з годувальником на момент його смерті та перебування на його утриманні. Оскільки встановлення цих фактів заявниці необхідно для оформлення пенсії по втраті годувальника, вона була змушена звернутися до суду.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 30 серпня 2021 року відкрито провадження у справі (а.с.16).

У встановлений судом строк заінтересована особа відзиву не подала.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник, адвокат Сидоренко Ю.В. вимоги заяви підтримали та прохали задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій прохав розгляд справи провести у його відсутність, при вирішенні заяви покладався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миргород Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9).

Померлий являється чоловіком заявниці ОСОБА_1 , які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 1976 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.2).

Заявниця являється особою із інвалідністю другою групи, у зв`язку з чим з 2005 року являється отримувачем пенсійних виплат по інвалідності (а.с.7).

ОСОБА_1 перебуває на «Д» обліку в сімейного лікаря, за станом свого здоров`я потребує тривалого медикаментозного лікування, що підтверджено відповідною довідкою із закладу охорони здоров`я (а.с.11).

ОСОБА_2 також являвся отримувачем пенсійних виплат за вислугою років (а.с.8).

Згідно відомостей про доходи за аналогічний період, померлий отримував значно більший розмір пенсійної виплати у порівняні з виплатами заявниці ОСОБА_1 (а.с.12-13).

За відомостями органів місцевого самоврядування, на момент смерті, ОСОБА_2 постійно проживав по АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 (а.с.10).

В судовому засіданні, допитані в якості свідків гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , повідомили суду, що давно знали подружжя ОСОБА_5 , котрі тривалий час постійно проживали по АДРЕСА_1 . Покійний ОСОБА_2 мав додаткові доходи, пов`язані з нерегулярним наданням послуг по господарству, ремонту житла та автомобілів, які надавав в тому числі і їх сім`ям. Вказуються, що все домашнє господарство вів саме померлий ОСОБА_2 .

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" Пленуму Верховного Суду України, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статі, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та отримувала пенсію, розмір якої значно менший пенсії, яку отримував її чоловік. Разом з тим, зважаючи на наявність у заявниці інвалідності другої групи, вона тривалий час мала підвищені потреби у зв`язку з цим. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась чоловіком, була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість задоволення заяви. Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Враховуючи, значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факти, про встановлення яких просить заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Керуючись ст.ст.293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проживала спільно із своїм чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 з листопада 2001 року до моменту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебувала на його утриманні.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Полтавської апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 14 січня 2022 року.

Суддя О. А. Городівський