Справа № 310/7647/21
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2022 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Прінь І.П.,

за участі: секретаря судового засідання: Бевз О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал`про визнання виконавчого напису №87470, вчиненого 05.04.2021р. нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. таким, що не підлягає виконанню.Вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріусом не перевірена безспірність заборгованості, зазначена у виконавчому написі, тому просить визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного позивач просила визнати вищевказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на її користь судові витрати,

Ухвалою суду від 15.09.2021 р. відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.

15.12.2021 року до суду надійшов відзив ТОВ «Вердикт Капітал», у якому відповідач проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначив, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Даний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом відповідно до вимог законодавства. В зв`язку з вищевказаним, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Треті особи пояснень щодо позову не надали.

Позивач і її представник у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Токмань В.Т. подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи та надані суду письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №87470 від 05.04.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором за період з 16.01.2019р. по 22.03.2021р. в розмірі 108 997,31 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 43 315,12 грн., строкової заборгованості за комісією 3 833,52 грн., строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 39 761,04 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями 22 087,63 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису 650,00 грн., а всього 109 647,31 грн. У виконавчому написі зазначено, що ОСОБА_2 є боржником за кредитним договором №621005699 від 22.06.2011 року, укладеним між нею і АТ «Альфа-Банк».

21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» і ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами №1, за яким АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором №621005699 від 22.06.2011р., укладеним з ОСОБА_1

26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» був укладений договір факторингу №2019-1К-/Веста, за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Веста» право вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором №621005699 від 22.06.2011р., укладеним з ОСОБА_1

16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу №16-01/19/1, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором№621005699 від 22.06.2011р., укладеним з ОСОБА_1 .

Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. здійснюється примусове виконання вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса (ВП № 65853843).

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Приватним нотаріусом Головкіною Я.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано наступне.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Таким чином, пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на момент вчинення виконавчого напису діяв наступній в редакції «….Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили, опублікована на офіційному сайті Верховної ради України.

В постанові Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», та в Постанові КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», які містяться на офіційному сайті Верховної ради України, є посилання на вищевказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, та ухвалу Вищого адміністративного суду № К/800/6492/17 від 01.11.2017 р., якою дана постанова залишена без змін.

З аналізу вищевказаних судових рішень, вбачається, що після 01.11.2017 р. (дата набрання законної сили Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14), нотаріуси не мають право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально.

Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Головкіною Я.В. 05.04.2021 р., після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Кредитний договір № 621005699 від 22 червня 2011 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально.

З огляду на вищевказане, приватним нотаріусом Головкіною Я.В. недотримані умови вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, передбачені Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому наявні підстави для визнання цього виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 21 жовтня 2020 року по справі № 172/1652/18.

Позивач вказує на те, що виконавчий напис взагалі не містить інформації про надані нотаріусу документи, на підставі яких нотаріус дійшов висновку про безспірність заборгованості і наявності підстав для вчинення виконавчого напису.

Дійсно, з виконавчого напису від 05.04.2021 року взагалі не вбачається, що нотаріусу були надані документи, які б свідчили про наявність заборгованості і її безспірність, а також документи, які б підтверджували направлення вимоги про погашення заборгованості боржнику і отримання ним такої вимоги. Не надано суду таких документів і відповідачем у справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про визнання оскаржуваного виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню.

01.12.2021р. позивачем подано до суду заяву про стягнення судових витрат, які складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. за подання позову, у розмірі 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову та витрат на правничу допомогу у розмірі 3200,00 грн.

15.12.2021р. відповідач подав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в обґрунтування якого зазначив, що до позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 3200,00 грн. З огляду на запровадження нових правил відшкодування на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013р. №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність та Порядку її ведення, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.10.2013р. за №1686/24218. Із врахуванням незначної складності даної справи, просили відмовити ОСОБА_1 у стягненні витрат на правничу допомогу.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору за пред`явлення позову у розмірі 908,00 грн.

Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу суд враховує наступне.

Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З огляду на зазначене, положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З доданих до позову документів, вбачається, що між позивачем та адвокатським бюро «Вікторії Токмань» (ідентифікаційний код юридичної особи 41537570), 18.08.2021 р. укладений договір про надання правничої допомоги та додаткова угода №1 до Договору про надання правничої допомоги від 11.08.2021р.

Згідно з актом виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 18.08.2021р., додаткової угоди №1 від 18.08.2021р., підписаним обома сторонами,рахунку фактури №0010 від 30.11.2021р. та квитанції № 65Т003BWS від 30.11.2021р. ОСОБА_1 сплатила адвокату гонорар у розмірі 3200,00 грн. за послуги на правничу допомогу, які складаються з:

- надання консультації та правовий аналіз документів - вартість робіт склала 150,00 грн.;

- підготовка та подача до суду заяви про забезпечення позову вартість робіт склала 900,00 грн.;

- підготовка та подача до суду позовної заяви вартість робіт склала 1100,00 грн.;

- підготовка та відправлення адвокатського запиту вартість робіт склала 350,00 грн.;

- підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів від 08.09.2021р. вартість робіт склала 300,00 грн.;

- підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів від 22.10.2021р. вартість робіт склала 300,00 грн.;

- підготовка та подання до суду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вартість робіт склала 100,00 грн.

Розмір понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги у сумі 3200,00 грн. не виходить за межі розумного, є реальним, тому підлягає стягненню.

Таким чином, загальний розмір судових витрат, який підлягає стягненню з відповідача становить 4562,00 грн. (454,00 +908,00+3200,00).

Керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №87470, виданий 05.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (), заборгованості за Кредитним договором №621005699 від 22 червня 2011 року у розмірі 109 647,31 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, б.5-Б) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 4562,00 грн. ( чотири тисячі п`ятсот шістдесят дві гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання, складання повного судового рішення).

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І. П. Прінь