1Справа № 335/4553/21 2/335/177/2022
РІШЕННЯ
14 січня 2022 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Капто Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
У квітні 2021 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначивши про те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 03.04.2013 року.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві.
Підписанням заяви між сторонами у відповідності до ст.634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до виявленого бажання банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається). У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 19 000,00 грн.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 12.04.2021 року має заборгованість у розмірі 17 603 грн. 44 коп., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 15 903 грн. 44 коп.; в т.ч.: заборгованість за поточним тілом кредита 0 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредита 15 903 грн. 44 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками 0 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 1 700 грн. 00 коп.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України 0 грн.; нарахована пеня 0 грн.; нараховано комісії - 0 грн.
Відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється та у добровільному порядку заборгованість не сплачує, а тому позивач звернувся до суду із відповідним позовом.
Ухвалою суду від 31.05.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.
13.09.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі з огляду на наступне. Так, відповідача вважає, що позивач звернувся до суду із пропуском строків позовної давності, оскільки як вбачається з наданої позивачем довідки строк дії кредитної картки від 03.04.2013 року сплинув у вересні 2016 року, проте із вказаним позовом позивач звернувся до суду лише у 2021 році, отже позовна давність за вимогами банку щодо тіла кредиту, так і щодо процентів сплинула повністю, що на думку відповідача є підставою для відмови у позові. Крім того, зазначає, що перед укладенням договору умови та правила надання банківських послуг позивачем йому для ознайомлення не надавались та ним не підписувались, а тому і не можуть вважатися частиною кредитного договору. При цьому з вказаного документа неможливо встановити дату набуття ними чинності, тобто чи діяли такі умови та правила станом на момент підписання відповідачем заяви-анкети, а сама анкета-заява інформацію про умови кредитування, нарахування відсотків не містить. З огляду на викладене, на думку відповідача, нарахування відсотків є безпідставним, а всі сплачені ним кошти на користь позивача з 2013 року підлягають зарахуванню в рахунок заборгованості за тілом кредиту, а відтак будь-яка заборгованість у відповідача перед банком відсутня. Крім цього зазначає, що у випадку визнання позовних вимог позивача обґрунтованими просить суд застосувати строк позовної давності.
01 жовтня 2021 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача в якій представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим, підписав заяву №б/н від 03.04.2013 року, копію якою позивачем надано до суду разом з позовом. Під час підписання вказаної заяви відповідач висловив свою згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та своїм підписом засвідчив ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Крім того, до матеріалів позовної заяви долучено «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якого вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,7% (32,40% на рік), вказано розмір комісій та штрафів. Отже, з моменту підписання заяви ОСОБА_1 між сторонами було укладено договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. Крім того, з виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював безготівкові розрахунки карткою, так сам вбачається і те, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Стосовно заперечень відповідача щодо закінчення строку дії договору представник позивача зазначив, що даний кредитний продукт має певні особливості, а саме картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії самої картки зазначено на самій картці. Разом з цим, відповідач звертався в Банк з заявою про перевипуск картки з новим строком дії. Після перевипуску картки із новим строком дії вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися на новій картці. При цьому відповідач здійснював погашення заборгованості вже на перевипущену картку. Отже, вказаний кредитний договір є чинним. З приводу спливу строків позовної давності представник позивача зазначив, що згідно виписки з карткового рахунку відповідач неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 11.02.2021, позивач звернувся до суду з вказаним позовом 20.04.2021 року, тобто до спливу строків позовної давності. Отже, враховуючи викладене, зазначив, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином відповідачем зобов`язання не виконанні, а тому просить суд задовольнити позовні вимогу банку в повному обсязі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про місце та час розгляду справи був сповіщений в установленому порядку, разом з позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової повістки рекомендованим листом, проте в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про відкладення судового засідання від нього до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 03.04.2013 між відповідачем та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір про надання банківських послуг, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковому рахунку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.
У заяві-анкеті зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Примірник договору наданих банківських послуг згоден отримати шляхом роздруківки з сайту privatbank.ua Умови та Правила надання банком послуг розміщені на офіціальному сайті www.privatbank.com.ua.
Разом з цим, доказів підписання зі сторони відповідача Умов та Правил надання банківських послуг, або витягу з них, що знаходяться в матеріалах справи позивач суду не надав.
На підставі укладеного договору ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_1 від 03.04.2013 року із терміном дії до 09.2016, яка після спливу строку дії була декілька разів перевипущена та остання картка № НОМЕР_2 відкрита 29.03.2018 із терміном дії до 03.2022, що підтверджується довідкою наданою позивачем.
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, відповідач погашав кредит несвоєчасно, у зв`язку з чим, станом на 12.04.2021 року має заборгованість у розмірі 17 603 грн. 44 коп., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 15 903 грн. 44 коп.; в т.ч.: заборгованість за поточним тілом кредита 0 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредита 15 903 грн. 44 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками 0 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 1 700 грн. 00 коп.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України 0 грн.; нарахована пеня 0 грн.; нараховано комісії - 0 грн.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як встановлено судом, анкета-заява про приєднання відповідача до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не містить умов щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, у тому числі і процентами за ст. 625 ЦК України, строку повернення кредиту (користування ним), тощо.
Умови договорів приєднання розробляються банком, а тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам банківських послуг та доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови і Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і що з ними був ознайомлений позичальник.
Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з доданими банком до позовної заяви Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» ознайомився та погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що саме зазначені документи містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості.
За відсутності підтвердження щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися банком.
Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та Витяг з Тарифів не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 03.04.2013 шляхом підписання анкети-заяви. Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили розмір процентної ставки, порядок її зміни та відповідальність позичальника у вигляді неустойки (пені та штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
З наведених підстав суд відхиляє доводи, зазначені представником позивача у відповіді на відзив стосовно того, що підписання відповідачем анкети-заяви є достатнім доказом того, що ОСОБА_1 у повному обсязі був ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, і погодився з ними.
Крім того, суд звертає увагу, що у анкеті-заяві відсутні відомості про картку, яку виявив бажання оформити на своє ім`я ОСОБА_1 відомості щодо встановлення кредитного ліміту та умови надання кредитних коштів позивачем. А відтак, доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» у якій сторонами погоджено умови кредитування, не відповідає матеріалам справи.
Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ОСОБА_1 і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).
Згідно з п. 22 ч.1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Зважаючи на наведене, на підставі наданих позивачем доказів, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про належне повідомлення споживача про умови кредитування та узгодив зі споживачем саме ті умови, про які зазначав при подачі позову.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц.
За таких обставин, досліджені судом докази, у своїй сукупності дають підстави встановити факт отримання та користування ОСОБА_1 кредитними коштами, отриманими у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Разом з тим, дослідивши виписку по рахунку ОСОБА_1 встановлено, що в ній відображені операції, у тому числі, з автоматичного списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,4 відсотка, нарахування відсотків відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, які не можуть бути враховані при визначенні розміру заборгованості, оскільки позивачем не надано належних доказів погодження таких умов.
У постанові від 23 січня 2018 року (справа № 755/7704/15-ц, провадження № 61-283 св 18) Верховним Судом зазначено, що належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц зазначено, що враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Враховуючи вищенаведене та обов`язок ОСОБА_1 повернути АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму фактично отриманих кредитних коштів, вирішуючи питання про розмір заборгованості за тілом кредиту, який підлягає стягненню з відповідача, суд встановив, що сума отриманих відповідачем грошових коштів від Банку становить 15 903 грн. 44 коп., що підтверджується розрахунком наданим позивачем.
Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За змістом статей 256,267 України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим.
У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Як слідує з матеріалів справи та наданого позивачем розрахунку, відповідачем на за час користування кредитними коштами частково сплачувалася сума заборгованості, що фактично свідчить про визнання боргу та відповідно переривання строків позовної давності, остання проплата була здійснена 11 лютого 2021 року на суму 1000, 00 грн., в той час як з відповідним позовом позивач звернувся до суду 28 квітня 2021 року, тобто в межах строку позовної давності.
У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позовна давність була перервана та підстави для застосування строків позовної давності відсутні.
Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що строк позовної давності сплив у зв`язку з тим, що закінчився строк дії картки, оскільки карту було перевипущено та відповідач продовжував користуватися кредитними коштами, а також вносити кошти на погашення заборгованості.
Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної або часткової сплати заборгованості за тілом кредиту, не спростував наданий позивачем розрахунок та не надав свого контррахунку, тому суд доходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за тілом кредита у розмірі 15 903 грн. 44 коп.
Крім того, згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 270 грн. за подання позовної заяви, що підтверджується платіжним дорученням № PROM5BT5L від 15.04.2021 року.
Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 050 грн.71 коп.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК, суд, -
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором №Б/н від 03.04.2013 року у розмірі 15 903 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот три) гривні 44 копійки.
У задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 2 050 (дві тисячі п`ятдесят) гривень 71 копійку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Повне судове рішення складено 14 січня 2022 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (Код , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д)

Відповідач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя: А.Б.Алєксєєнко