Дата документу 19.01.2022 Справа № 336/8372/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/8372/21
Провадження №22-ц/807/716/22
Головуючий в 1-й інстанції Галущенко Ю.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Онищенка Е.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Карпенка-Карого-23» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2021 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Карпенка-Карого-23» до ОСОБА_1 про стягнення внесків на управління багатоквартирним будинком,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтня 2021 року ОСББ «Карпенка-Карого-23» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення внесків на управління багатоквартирним будинком.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху з підстав сплати судового збору за подання позову не в повному обсязі і надання копії квитанції про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн., замість оригіналу платіжного доручення.

На виконання вимог ухвали суду позивачем надано копію квитанції про доплату судового збору у розмірі 1362,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2021 року позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Карпенка-Карого-23» до ОСОБА_1 про стягнення внесків на управління багатоквартирним будинком, повернута позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Карпенка-Карого-23» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивачем були надані підтвердження сплати судового збору, тому у суду відсутні підстави для повернення позову.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не в повному обсязі усунуто недоліки позову, зазначені в ухвалі суду від 18 жовтня 2021 року про залишення позову без руху, а саме не надано оригіналів квитанцій на підтвердження сплати судового збору.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частинами 1, 2 ст. 9 ЗУ "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно роз`яснення, що містяться в п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року N 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року N 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі ЄУН 800/473/17 викладено правовий висновок щодо відсутності у заявника обов`язку надавати суду оригінал квитанції про сплату судового збору, оскільки суд самостійно повинен перевіряти зарахування відповідної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Так, позивачем надано суду копії квитанції про сплату судового збору, які містять відповідні реквізити щодо перерахунку коштів із зазначенням призначення платежу за подання позову у цій справі. Сума за квитанціями відповідає розміру суми судового збору, якій підлягає сплаті за подання вказаного позову.

Проте суд першої інстанції без перевірки зарахування вказаних коштів до спеціального фонду Державного бюджету України, вдавшись до надмірного формалізму, дійшов передчасного висновку, щодо повернення позову позивачу.

На підставі вищезазначеного, ухвалу суду першої інстанції про визнання позовної заяви неподаної та повернення її позивачу, не можна визнати законною та обґрунтованою, тому відповідно ст.379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Карпенка-Карого-23» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2021 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 19 січня 2022 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

Е.А. Онищенко