Дата документу 17.01.2022 Справа № 334/7504/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/7504/20Головуючий у 1-й інстанції Фетісов М.В. Повний текст рішення складено 09.06.2021 року.
Пр. № 22-ц/807/115/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2021 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району (надалі - УПСЗН ЗМР по Дніпровському району) до ОСОБА_1 про стягнення надміру перерахованої субсидії

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року УСЗН ЗМР по Дніпровському району звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-5), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь надміру перераховану субсидію у сумі 8348,79 грн. та 2102,00 грн. судового збору.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що на обліку у позивача знаходиться справа по призначенню житлової субсидії відповідачу.

Листом від відповідача до позивача було надіслано заявою від 02.08.2018 про призначення житлової субсидії, в якій було зазначено, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни у складу осіб, які зареєстровані чи фактично проживають), джерело доходу, переліку одержуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплата послуг на суму, що перевищує 50000 грн.) він зобов`язується протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення.

Разом із заявою відповідач надав декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, де зазначено, що до складу осіб, незалежно від реєстрації їхнього місця проживання у будинку, входять один заявник - відповідач. У розділі про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку і з дати випуску яких минуло менше, ніж 5 років (крім мопеда), що перебувають у власності або володінні осіб, які входять до складу домогосподарства, а також членів сім`ї осіб із складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання) відповідач не вказав жодного транспортного засобу.

На підставі заяви про призначення житлової субсидії спеціалістами позивача були зроблені запити щодо зареєстрованих осіб за вказаною адресою, розміру грошових надходжень вказаних відповідачем осіб, зареєстрованих за даною адресою.

Рішенням про призначення субсидії від 01.10.2018 на підставі отриманих довідок відповідачу було розраховано субсидію.

10.06.2019 листом від відповідача до позивача надійшли заява про призначення субсидій від 04.06.2019 та Декларація про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, де зазначено, що до складу осіб, незалежно від реєстрації їхнього місця проживання у будинку, входять один заявник - відповідач. У розділі про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку і здати випуску яких минуло менше ніж 5 років (крім мопеда), що перебувають у власності або володінні осіб, які входять до складу домогосподарства, а також членів сім`ї осіб із складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання) відповідач не вказав жодного транспортного засобу.

Рішенням про призначення субсидії від 19.06.2019 було відмовлено в призначені субсидії з причин, що вартість послуг в межах норм споживання з урахуванням пільг не перевищує визначеного обов`язкового платежу сім`ї. 18.11.2019 відповідач повторно звернувся до Управління з заявою на призначення житлової субсидії.

До заяви додана декларація від 18.11.2019 в якій зазначено, що до складу осіб, незалежно від реєстрації їхнього місця проживання у будинку, входять один заявник - відповідач. У розділі про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку і здати випуску яких минуло менше, ніж 5 років (крім мопеда), що перебувають у власності або володінні осіб, які входять до складу домогосподарства, а також членів сім`ї осіб із складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання) відповідач не вказав жодного транспортного засобу. Але, в розділі III про види та суми доходів осіб, які входять до складу домогосподарства, а також членів сім`ї домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання), інформація про які відсутня в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового держаного соціального страхування відповідачем вказана сума доходу 650000,00 грн. від продажу автомобіля.

В додаток до декларації відповідач надав копію договору купівлі-продажу транспортного засобу від 12.03.2019 та копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_1 , в якому зазначено, що роком реєстрації транспортного засобу (автомобіль MAZDA , реєстраційний номер НОМЕР_1 ) є 2013 рік.

Таким чином, на думку позивача, відповідачем було навмисно прихований факт купівлі та реєстрації авто в липні 2013 року. В серпні 2018 при зверненні за субсидією у позивача був наявний транспортний засіб, який перебуває у власності сім`ї, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років, а відтак такий (транспортний засіб) мав бути внесений до декларації про доходи і витрати осіб. Разом з тим, в розділі 4 відсутні відомості про транспортні засоби, зареєстровані в установленому порядку, які перебувають у власності особи.

Отже, на думку позивача, при заповненні декларації відповідач вніс недостовірні відомості, що є підставою для припинення субсидії.

У зв`язку з цим, рішенням комісії від 06.12.2019 було припинено нарахування субсидії та зроблений перерахунок суми, яка підлягає поверненню, - 8348,79 грн. за період з 01.10.2018 року по 30.04.2019 року (а.с.26).

Відповідачу були направлені повідомлення від 21.12.2019 № 03-07/7952 про повернення коштів на суму 3517,42 грн. за період з 01.02.2019 року по 30.04.2019 року (а.с.27) та 03-07/7953 про повернення коштів на суму 4831,37 грн. за період з 01.10.2018 року по 31.01.2019 року (а.с.27).

03.02.2020 за № 03-07/826 та 03-07/825 відповідачу було направлені нагадування про несплату надмірно виплачених коштів у вигляді житлової субсидії (а.с.28).

Оскільки, відповідач не сплатив у добровільному порядку надмірно виплачену субсидію загальною сумою 8348,79 грн., стягнення зазначеної суми повинно бути здійснено у примусовому порядку.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Фетісова М.В.(а.с. 31).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 61) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2021 року (а.с. 108-114) у задоволенні позову УСЗН ЗМР по Дніпровському району у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач УСЗН ЗМР по Дніпровському району у своїй апеляційній скарзі (а.с. 97-99) просило рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 102).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 112), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 113).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач не скористалися своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень). Крім того, суддя-доповідач перебувала у додатковій відпустці у жовтні 2021 року (а.с.120).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача УПСЗН ЗМР ради по Дніпровському району у цій справі підлягає залишенню без задовлення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 3-5, 10-13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України та виходив із того, що права позивача не порушені відповідачем.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що при зверненні відповідача до позивача з заявою про призначення субсидій він правомірно не зазначив у деклараціях про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, належний йому на праві власності транспортний засіб MAZDA 6, реєстраційний № НОМЕР_1 , оскільки на час звернення (02.08.2018 а.с. 12-13) минуло більше п`яти років з дати випуску вказаного транспортного засобу у 2013 році.

Такий висновок суд першої інстанції обґрунтовано зробив після дослідження та оцінки наявного у матеріалах цієї справи доказу - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (копія а.с. 57), відповідно до якого перша реєстрація транспортного засобу відбулась ще 27.07.2013 року.

Доводи апеляційної скарги УПСЗН ЗМР по Дніпровському району є такими, що дублюють доводи позовної заяви позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України, та лише відображають позицію позивача у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Судова практика інших судів в інших справах за участю інших учасників, та у тому числі за наявності інших фактичних обставин справ, на яку посилався позивач у своїй апеляційній скарзі (а.с.99 зворот), як на підставу задоволення його позовних вимог у цій справі, не має преюдиційного значення для вирішення цієї справи судом.

Також, інформація «Збірки відомостей на запитання щодо порядку надання населенню житлових субсидій», яку було розроблено для набувачів субсидій у 2018 році, та яку у тому числі також посилався позивач у цій справі в обгрнутування своєї апеляційної скарги у цій справі (а.с.99 зворот), також не має преюдційного значення для вирішення цієї справи судом.

Крім того, в інформації із вищезазначеної Збірки мова йшла про ситуацію, коли була не відома конкретна дата (число, місяц) випуску транспортного засобу, а лише рік випуску останнього.

А у цій справі судом першої інстанції правильно було встановлено, що число та місяць випуску транспортного засобу відповідача (2013 року) відомі та, звичайно, є раніше дати першої реєстрації права власності на це авто за відповідачем, тобто до 27.07.2013 року (свідоцтво про реєстрацію ТЗ, копія а.с. 57).

Тому, відповідно станом на дату звернення відповідача до позивача за субсидією 02.08.2018 року (а.с.1) автомобілю було більше, ніж 5 (п`ять) років з дати його випуску, та відповідач не зобовязаний був зазначати його у своїй вищевказаній декларації від 02.08.2018 року Розділ IV «Відомості про транспортні засоби, як ізареєстровані у увстановленому порядку і з дати випуску яких минуло менше ніж 5 років (крім мопеда), що перебувають у власності або володінні осіб, які входять до складу домомгосподарства, а також членів сімї осіб зі складу домомгосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання)» (а.с. 12-13).

В силу вимог ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд у цій справі вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування УПСЗН ЗМР по Дніпровському району, як позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача УПСЗН ЗМР по Дніпровському району не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції, є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок пвідповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 17.01.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.