Справа № 161/9657/19
Провадження № 2-п/161/5/22
У Х В А Л А

13 січня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Лесько Б.Я.

з участю представника заявника - ОСОБА_1

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася в суд із заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Рішенням суду задоволено позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 07 червня 2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В заяві просить суд скасувати заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 28.10.2019 року по вищевказаній цивільній справі оскільки, воно ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. Що стосується неявки у судове засідання відповідач зазначила, що жодного разу вона не отримувала судових повісток чи інших повідомлень про виклик у судове засідання, копію позову вона не отримувала, так як перебувала за межами України в період з 2019 року по даний час, у зв`язку з чим їй не було відомо про розгляд справи. Про існування вказаного судового рішення ОСОБА_3 дізналася з інтернет ресурсів у Єдиному реєстрі судових рішень перебуваючи за кордоном, у зв`язку із діями представників виконавчої служби, пов`язаними із його примусовим виконанням.

З наведених мотивів відповідач просить суд поновити їй строк на подання заяви про перегляд зазначеного заочного рішення та скасувати його.

27.09.2021 від позивача ОСОБА_2 надійшло заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, відповідно до якого він просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення.

В судовому засіданні представник заявника доводи заяви підтримав у повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні заперечував щодо поданої заяви про перегляд заочного рішення, просив відмовити у її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та заяву про перегляд заочного рішення, подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

28 жовтня 2019 року Луцьким міськрайонним судом ухвалено заочне рішення у справі № 161/9657/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 07 червня 2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом було встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз глави 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи» дає підстави зазначити, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності двох умов:

1) поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не мав можливості повідомити суду,

2) встановлення судом, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для вирішення справи.

Відсутність однієї з умов виключає можливість скасування заочного рішення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.06.2019 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 . Розгляд даної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Вищевказана ухвала суду від 20.06.2019 року разом із копією позовної заяви з додатками 03.07.2019 року за вих. № 161/9657/19/30656/19, була надіслана ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Зазначена адреса, згідно відомостей підрозділу УДМС України у Волинській області є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 (а.с. 9).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується із приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_3 не надано жодних необхідних доказів того, що в період розгляду справи, вона перебувала за межами України. З копії закордонного паспорту не можливо прийти до висновку про постійне, або тимчасове перебування за кордоном, його перетин та повернення. (а.с.34,35).

Твердження заявниці про те, що вона регулярно передавала кошти нічим не підтверджується та є голослівним.

Оскаржуване рішення ухвалено у відповідності до вимог ст.ст. 180-183 СК України з урахуванням того, що обоє батьків мають обов`язок утримувати своїх дітей, а також всіх обставин справи, а сам по собі факт відсутності відповідача у судовому засіданні не є підставою для скасування законно ухваленого заочного рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Разом з цим, з матеріалів виконавчого провадження встановлено, що справа перебуває на виконанні в Першому відділі ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), і тільки після винесення виконавцем постанови про заборону виїзду боржника за межі України, заявник ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що у даному випадку передбачені законом підстави для скасування заочного рішення відсутні, а тому подану ОСОБА_3 заяву слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 287-288 ЦПК України, суд, -

УХ В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з моменту постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська