Справа № 136/2044/21
провадження № 2/136/437/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) з вимогою:

- визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2019, позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відповідач являється дружиною та була приписана до даного будинку за її проханням. 01.02.2001 між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей, один з яких повнолітній та неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач три роки тому залишила позивача з дітьми та поїхала невідомо куди. Позивачем одночасно подано позов до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач вважає, що ОСОБА_2 втратила право на користування належним йому житлом. У добровільному порядку відповідач не бажає самостійно знятися з реєстрації місця проживання, а даний факт перешкоджає йому як власнику повною мірою здійснювати свої правомочності щодо належного майна.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 16.11.2021 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2019, позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 5). Відповідач являється дружиною позивача та була приписана до даного будинку за її проханням. 01.02.2001 між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей, один з яких повнолітній та неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач три роки тому залишила позивача з дітьми та поїхала невідомо куди. Позивачем одночасно подано позов до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач вважає, що остання втратила право на користування належним йому житлом. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Турбівської селищної ради від 21.10.2021 б/н вбачається, що відповідач зареєстрована, але не проживає за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно із записами в домовій книзі, місце проживання відповідача зареєстроване за вищевказаною адресою.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст. 150 ЖК України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Наведене кореспондується із вимогами ст. 383 ЦК України.

За змістом ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач приходиться позивачеві дружиною, у зв`язку із чим остання була зареєстрована до належного позивачеві житлового будинку, який як власник цього майна надав право відповідачеві користуватись ним. Відповідач досить довгий час, а саме з 25.08.2020, тобто більше одного року за зазначеною адресою не проживає.

Встановлені судом обставини підтверджують відсутність відповідача понад один рік без поважних причин за місцем зареєстрованого місця проживання, що є юридичним фактом та підставою для втрати права користування житлом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права особи на користування житловим приміщенням.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України, у зв`язку з чим позов слід задовольнити.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 19, 23, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО