Ухвала

Іменем України

21 січня 2022 року

м. Київ

справа № 756/13832/20

провадження № 61-19116ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року у складі судді Жука М. В. та постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., Верланова С. М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання та видачу дубліката виконавчого листа виданого 05 грудня 2012 року Оболонським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості.

Заяву обґрунтовано тим, що на підставі заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 січня 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») отримані виконавчі листи № 2-768/12 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 27 грудня 2006 року № PL-001/180/2006 у розмірі 57 345,54 грн та за кредитним договором від 04 січня 2007 року № CL-001/002/2007 у розмірі 589 452,54 грн, які були пред`явлені до виконання.

10 листопада 2015 року та 17 грудня 2015 року державним виконавцем відкрито виконавчі провадження за виданими виконавчими листами.

30 червня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по стягненню заборгованості в сумі 57 345,54 грн, 22 листопада 2018 року винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу про стягнення заборгованості у розмірі 589 452,54 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року замінено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» його правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду від 20 січня 2012 року.

Посилаючись на те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не передавало йому оригінали виконавчих листів, щодо ОСОБА_1 відсутні відкриті виконавчі провадження, ТОВ «Вердикт Капітал» просило видати дублікат виконавчого листа, звернувши до виконання заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості та поновити строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року, заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено. Поновлено ТОВ «Вердикт Капітал» строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-768/12 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з видачею дублікату виконавчого листа.

ОСОБА_1 22 листопада 2021 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року у вищевказаній справі, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов помилкового висновку про наявність поважних причин пропуску заявником строку на пред`явлення виконавчого документа на виконання, оскільки такі обставини не підтверджено належними доказами. Відтак, у суду не було підстав і для видачу дубліката виконавчого листа.

Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема сплати судового збору у розмірі 454,00 грн.

У січні 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 , зокрема квитанція від 30 грудня 2021 року № 29 про сплату судового збору у розмірі 454,00 грн.

Таким чином, недоліки касаційної скарги усунуто.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Щодо вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал суду першої інстанції про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання після їх перегляду в апеляційному суді (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України), у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Ураховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання необхідно відмовити, у зв`язку з тим, що оскаржувані судові рішення в цій частині не підлягають касаційному оскарженню.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084 сво18).

Щодо вимог про видачу дубліката виконавчого листа

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року щодо видачі дубліката виконавчого листа необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судами встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 січня 2012 року у справі № 2-768/12 задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 04 січня 2007 року № CL-001/002/2007 у розмірі 589 452,54 грн та за кредитним договором від 27 грудня 2006 року № PL-001/180/2006 у розмірі 57 345,54 грн.

На підставі заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 05 грудня 2012 року Оболонським районним судом міста Києва видано виконавчі листи, які були пред`явлені ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до виконання до Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

10 листопада 2015 року та 17 грудня 2015 року державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві за виданими виконавчими листами були відкриті виконавчі провадження.

30 червня 2017 року державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу по стягненню з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 57 345,54 грн, а 22 листопада 2018 року державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 589 452,54 грн, з підстав, визначених статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року замінено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» його правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду від 20 січня 2012 року. Під час передачі прав вимоги за кредитними зобов`язаннями ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не передавало ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів виконавчих листів щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до листа-відповіді ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 21 жовтня 2020 року у товаристві проведено перевірку щодо наявності виконавчих листів відносно ОСОБА_1 , в результаті якої встановлено відсутність оригіналу виконавчого листа від 05 грудня 2012 року № 2-768/12, з підстав його неповернення з примусового виконання.

У матеріалах справи відсутні докази отримання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» або ТОВ «Вердикт Капітал» постанов державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про повернення виконавчого документа та оригіналів виконавчих листів.

Відповідно до пункту 9 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19). Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18).

Встановивши доведеність втрати виконавчого листа від 05 грудня 2012 року № 2-768/12, виданого Оболонським районним судом міста Києва, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для видачі його дубліката за поданням державного виконавця. Судами взято до уваги те, що вказаний виконавчий лист втрачений не з вини стягувача, тоді як відсутність дубліката виконавчого листа у відкритому виконавчому провадженні унеможливлює виконання судового рішення, яке залишається невиконаним, чим порушує право стягувача на справедливий судовий захист, невід`ємною складовою якого є право на виконання судового рішення.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), а також у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18) та від 13 травня 2021 року у справі № 2-2027/10 (провадження № 61-10609св19).

При цьому, судами попередніх інстанцій відповідно до статті 433 ЦПК України поновлено строк пред`явлення виконавчих листів до виконання, оскільки такий строк стягувачем пропущено з поважних причин, а тому заява про видачу дубліката виконавчого листа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання строку.

Суд касаційної інстанції не досліджує питання поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки рішення судів попередніх інстанцій у частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не є предметом касаційного перегляду.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із висновками апеляційного суду та ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та здійснювати переоцінку доказів.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвал, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Підсумовуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга в зазначеній частині є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про поновлення строку для пред`явлення до виконання та видачу дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак