Справа № 755/7436/21
Провадження № 2/761/1218/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путрі Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В червні 2021 р. до до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 (позивач) до ОСОБА_2 (відповідач), в якій з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в розмірі 180000,00 грн, 3 % річних - 14409,86 грн, інфляційні - 35442,00 грн, заборгованість за послуги з централізованого опалення - 16995,17 грн, заборгованість за послуги з гарячого водопостачання - 6823,16 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 05.04.2017 р. між сторонами був укладений договір найму (оренди) квартири, площею 161,50 кв.м, що по АДРЕСА_1 , за умовами якого розмір плати за користування житлом складає 15000,00 грн, яка сплачується наймачем на картковий рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_3 не пізніше 17 числа кожного місяця. Оплата за комунальні послуги, гарячу та холодну воду, відведення гарячої води, користування телефоном, телебачення та інтернет здійснюється наймачем відповідно до показників лічильників та отриманих рахунків шляхом передання належних сум наймодавцю.

30.08.2018 р. квартира по АДРЕСА_1 вибула з володіння позивача.

Позивач звертає увагу, що з 05.04.2017 р. по 30.08.2018 р. відповідачем не сплачувалась орендна плата, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 180000,00 грн. Крім цього, на вказану суму коштів позивачем нараховано за період з 30.08.2018 р. по 30.04.2021 р. 3 % річних в сумі 14409,86 грн та інфляційні в розмірі 35442,00 грн.

Також, за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.03.2020 р. у справі №755/19672/19 стягнуто з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з листопада 2015 р. по вересень 2019 р., інфляційну складову боргу та 3 % річних. При ознайомленні з матеріалами справи було встановлено, що за період з 05.04.2017 р. по 30.08.2018 р. за квартирою, що по АДРЕСА_1 , наявна заборгованість за послуги з централізованого опалення - 16995,17 грн, заборгованість за послуги з гарячого водопостачання - 6823,16 грн.

Вказані кошти позивач просив стягнути з відповідача, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що за дорученням відповідача - ОСОБА_4 своєчасно та в повному обсязі сплачувалась орендна плата за спірну квартиру в період з 05.04.2017 р. по 30.08.2018 р. особисто в готівковій формі та на картковий рахунок ОСОБА_3 . Жодних претензій у вказаний період щодо неотримання коштів за договором оренди від позивача не надходило. Крім цього, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки позовна заява подана 05.05.2021 р., а заборгованість, яку просить стягнути позивач, нарахована за період з травня 2017 р. по липень 2018 р.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що умовами договором не передбачено сплату орендної плати в готівковій формі ОСОБА_3 , а на картковий рахунок останньої кошти не зараховувались, що свідчить про наявність заборгованості. Надані відповідачем докази оплати орендної плати не стосуються договору від 05.04.2017 р. Наявність заборгованості зі сплати комунальних послуг підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.03.2020 р. у справі №755/19672/19. Звертає увагу, що за договором оренди плата за користування житловим приміщенням повинна була сплачуватись не пізніше 17 числа кожного місяця, право вимоги за квітень 2018 р. у відповідача виникло 18.05.2018 р., а до суду з позовом позивач звернувся 30.04.2021 р., тому строк позовної давності за період з квітня 2018 р. по серпень 2018 р. не пропущено. Крім цього, строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, продовжується на строк дії карантину за вимогами п. 12 «Прикінцевих та Перехідних положень» ЦК України.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позов підтримує, просить його задовольнити.

Відповідач в судове засіданні свого представника не направила, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлялась належним чином, причини неявки суд не повідомила. Присутній в попередніх засіданнях представник відповідача заперечив щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ухвалою судді від 11.06.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання

Ухвалою суду від 08.09.2021 р. клопотання позивача про витребування доказів від 11.05.2021 р. та від 22.06.2021 р. - залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 07.10.2021 р. клопотання позивача про витребування доказів від 04.10.2021 р., - залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 12.01.2022 р. заяви представника відповідача про призначення розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в порядку загального позовного провадження, та про виклик свідків, - залишено без задоволення.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.04.2017 р. між сторонами був укладений договір найму (оренди) квартири, площею 161,50 кв.м, що по АДРЕСА_1 . Згідно п. 1.4 договору, то він укладається на строк з 05.04.2017 р. по 05.03.2020 р. Відповідно до розд. 4 договору плата за користування житлом вноситься наймачем у грошовій формі. Розмір плати за користування житлом складає 15000,00 грн на місяць. Плата за користування житлом сплачується наймачем на картковий рахунок в НОМЕР_2 ОСОБА_3 не пізніше 17 числа кожного місяця. Плата за комунальні послуги, плата за користування телефоном, плата за телебачення та інтернет не входять у плату за користування житлом. Оплата за комунальні послуги, гарячу та холодну воду, відведення гарячої води, користування телефоном, телебачення, Інтернет здійснюється наймачем відповідно до показників лічильників та отриманих рахунків шляхом передання належних сум наймодавцю в порядку, передбаченому п. 4.3 договору. При підписанні договору наймач передає наймодавцю плату за користування житлом за перший та останній місяць користування житлом в розмірі 30000,00 грн, яка підлягає поверненню наймачу у разі виконання умов договору та невикористання приміщення в разі не заселення з вини наймодавця, але не повертається у випадку прожиття чи дострокового розірвання договором за вимогою наймача. Наймач звільняється від плати за користування житлом за два місяці, сума яких буде розбита на чотири місяці, а саме травень-серпень 2017 р. включно. Кожен місяць, починаючи з травня вноситься 7500,00 грн, в якості відшкодування витрат за необхідний ремонт житла. Усі необхідні витрати на будь-який ремонт житла, що перевищують зазначене у цьому пункті відшкодування, наймодавцем наймачу не відшкодовуються та здійснюється наймачем за власний рахунок згідно затвердженого кошторису на виконання робіт по переобладнання житла. (а.с. 11-12)

З 30.08.2018 р. позивач вже не є власником квартири що по АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с. 5-6)

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

За договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. (ст. 810 ЦК України).

Згідно ст. 812 ч.1 ЦК України Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина.

Відповідно до ст.815 ЦК України наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за найм житла, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за найм житла не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. . Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за найм житла не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця (ст. 820 ч.1-3 ЦК України).

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з договору найму (оренди) житла від 05.04.2017 р., сторони погодили між собою, що плата за користування житлом в розмірі 15000,00 грн, оплата за комунальні послуги, гарячу та холодну воду, відведення гарячої води, користування телефоном, телебачення, Інтернет здійснюється наймачем відповідно до показників лічильників та отриманих рахунків сплачується наймачем на картковий рахунок в НОМЕР_2 ОСОБА_3 не пізніше 17 числа кожного місяця.

Згідно виписки з карткового рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Укрсиббанк», наданої позивачем, відсутні зарахування як сплата коштів за договором найму (оренди) житла від 05.04.2017 р.

Посилання відповідача щодо передачі особисто коштів ОСОБА_3 не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи. Вказане обставина не підтверджується належними та допустимими доказами та спростовується умовами погодженого договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З наданої відповідачем квитанції №73 від 05.03.2018 р. про переказ коштів в розмірі 18000,00 грн від імені ОСОБА_4 - ОСОБА_3 не вбачається, що вказані кошти були перераховані як оплата за договором найму (оренди) житла від 05.04.2017 р.

За змістом ст. 81 ч.6 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи умови договору, відсутність доказів зарахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_3 , обґрунтованим є стягнення з відповідача 180000,00 грн (за період з травня 2017 р. по липень 2018 р. без урахування листопада 2017 р. (як просить позивач)

В силу вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).

Тому обгрунтованими є вимоги позивача щодо нарахування відповідачу 3 % річних в розмірі 14409,86 грн та інфляційних в сумі 35442,00 грн за період з 30.08.2018 р. по 30.04.2021 р.

Вказаний розрахунок боргу перевірено судом та відповідачем не спростовано.

Крім цього, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.03.2020 р. у справі №755/19672/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість, яка виникла щодо квартири АДРЕСА_1 , за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення в сумі 32533,45 грн за період з листопада 2015 р. по вересень 2019 р., інфляційну складову боргу в розмірі 8661,21 грн, 3 % річних - 2569,98 грн, а всього 43350,68 грн. (а.с. 74-80)

На а.с. 38-41 - розрахунок заборгованості, наданий ТОВ «Євро-Реконструкція» у справі №755/19672/19, за яким з квітня 2017 р. по серпень 2018 р. за користування послугами з централізованого опалення нараховано 16995,17 р., а за гаряче водопостачання - 6823,16 грн.

Доказів зарахування вказаних коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_3 за умовами п. 4.5, 4.3 договору від 05.04.2017 р. на надано.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності варто зазначити наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

30.04.2021 р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором від 05.04.2021 р. , яка утворилась з 05.04.2017 р. по 30.08.2018 р.

При цьому, враховуючи умови договору, а саме п. 4.3 договору, за яким плата за користування житлом сплачується не пізніше 17 числа кожного місяця, а також п. 4.6 договору, за яким при підписанні договору наймодавцю було передано 30000,00 грн за перший та останній місяць користування житлом, строк позовної давності починається з 18.05.2017 р.

Між тим, відповідно до пункту 5 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19 від 30.03.2020 №540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 року, Розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно із постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2 в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року, який діє по теперішній час, а тому позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 №540-IX, тобто саме з 02.04.2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період карантину.

Враховуючи, що останнім днем для звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 18.05.2020 р., а Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, зокрема до ЦК України, щодо продовження строків на час дії карантину, набрав чинності 02 квітня 2020 року, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду 30.04.2021 р., не пропустив строк позовної давності.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов слід задовольнити, потрібно стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по орендній платі в розмірі 180000,00 грн, 3 % річних - 14409,86 грн, інфляційні - 35442,00 грн, заборгованість за послуги з централізованого опалення - 16995,17 грн, заборгованість за послуги з гарячого водопостачання - 6823,16 грн, а всього у розмірі - 253670,19 грн.

Крім цього, згідно ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути на користь позивача з відповідача 2538,00 грн судового збору.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 525, 526, 610, 625, 627, 812, 815, п.12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 137, 141, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, , суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі в розмірі 180000,00 грн, 3 % річних - 14409,86 грн, інфляційні - 35442,00 грн, заборгованість за послуги з централізованого опалення - 16995,17 грн, заборгованість за послуги з гарячого водопостачання - 6823,16 грн, а всього у розмірі - 253670,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2538,00 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквизити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3

Повне рішення виготовлено 12.01.2022 р.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов