УХВАЛА

12 січня 2022 року

м. Київ

справа № 363/3965/15

провадження № 61-11520св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

треті особи: ОСОБА_2 , Національний банк України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», подану представником Кахрамановим Рустамом Нураятовичем, на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року у складі судді Рудюка О. Д. та постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року у складі колегії суддів:

Невідомої Т. О., Пікуль А. А., Левенця Б. Б. та касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від

06 липня 2020 року у складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Пікуль А. А., Левенця Б. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк), треті особи: ОСОБА_2 , Національний банк України (далі - НБУ), в якому, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, просив стягнути з Банка на свою користь, як нового кредитора, 4 000 000 грн суми банківських вкладів, 396 712,32 грн процентів за користування грошовими коштами за період з 01 лютого 2005 року по 31 липня 2005 року та 9 141 917,84 грн за період з 01 серпня 2005 року по 31 грудня 2016 року, три проценти річних на суму прострочення виплати вкладів у розмірі 1 457 697,58 грн, 13 999 492,64 грн збитків від інфляції та 3 % пені згідно з частиною другою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі

532 059 617,12 грн, а всього - 561 055 437,50 грн; вказану суму видати готівкою одноразовою операцією через касу будь-якого відділення Київського регіонального управління АТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнено з АТ КБ на користь

ОСОБА_1 за договарами банківського вкладу від 31 січня 2005 року за №№ 177s756063, 177s756064, 177s756065, 177s756066, 177s756067, 177s756068, 177s756069, 177s756070 суму вкладів у розмірі 4 000 000 грн, проценти за користування грошовими коштами у період з 01 лютого

2005 року по 31 липня 2005 року у розмірі 396 712,32 грн, проценти за користування грошовими коштами у період з 01 серпня 2005 року по

31 грудня 2016 року у розмірі 9 141 917,81 грн, три проценти річних на суму прострочення виплати вкладів у розмірі 1 457 697,58 грн, інфляційні втрати на суму прострочення виплати вкладів у розмірі 13 981 181,40 грн, 3 % пені від сум неповернутих вкладів в сумі 274 257,53 грн, а всього на суму

29 251 766,64 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що укладення договорів банківського вкладу та внесення коштів на рахунки банку за цими договорами підтверджується їх оригіналами. Оскільки відповідачем не спростовано докази позивача про укладення з відповідачем договорів банківського вкладу, внесення коштів на рахунки по вкладу та не виконання відповідачем зобов`язань за цими договорами щодо повернення коштів, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. АТ КБ «ПриватБанк» не було виконано грошове зобов`язання по виплаті як первісному кредитору ОСОБА_2 , так і новому кредитору ОСОБА_1 сум вкладів та процентів по вкладу після звернення з відповідними заявами, тому позивач в силу положень статті 625 ЦК України має право на стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції по договорам, укладеним у національній валюті, а також три проценти річних від простроченої суми.

При розрахунку пені вартістю послуг є сума нарахованих відсотків, які не були сплачені банком відповідно до умов договору та в порушення вимог статті 1061 ЦК України, а тому здійснений позивачем розрахунок штрафних санкцій у вигляді пені у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в частині нарахування пені на суму вкладу не може взятий до уваги судом. Визначаючи пеню в розмірі 3 % вартості послуги з 27 травня 2005 року по 31 грудня

2016 року (період, за який просив стягнути пеню позивач), суд першої інстанції урахував позицію Верховного Суду у постанові від 21 лютого 2018 року

у справі № 759/13827/15-ц.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року,

з урахуванням виправлення описки ухвалою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за користування грошовими коштами за договорами банківських вкладів (депозиту) від 31 січня 2005 року за №№ 177s756063, 177s756064, 177s756065, 177s756066, 177s756067, 177s756068, 177s756069, 177s756070, трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України, пені згідно

з частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» змінено.

Зменшено розмір процентів за користування грошовими коштами, які підлягають стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2005 року по 31 грудня 2016 року, з 9 538 630,13 грн до

839 232,85 грн.

Зменшено розмір трьох процентів річних, які підлягають стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за період з 31 серпня 2012 року по

31 грудня 2016 року, з 1 457 697,58 грн до 520 692,48 грн.

Зменшено розмір інфляційних втрат, які підлягають стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за період з 31 серпня 2012 року по

31 грудня 2016 року, з 13 981 181,40 грн до 4 489 907,28 грн.

Збільшено розмір пені згідно з частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 з 274 257,53 грн до 23 988 004,40 грн.

У зв`язку з цим загальну суму стягнення збільшено з 29 251 766,64 грн до

33 837 837 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Апеляційний суд виходив, зокрема, із того, що тлумачення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави зробити висновок, що нарахування пені має відбуватися на всю суму утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі. Протягом 15 років Банк не виконує свої зобов`язання, утримуючи належні ОСОБА_2 , а в подальшому позивачу, кошти. Внаслідок неправомірних дій Банку щодо неповернення значних коштів, що були розміщені на депозитних вкладах, він ( ОСОБА_2 ) втратив значний дохід, який міг бути отриманим у випадку подальшого розміщення коштів у банківських установах або використання у інший спосіб (придбання нерухомості, тощо), а отже пеня має компенсувати позивачу понесені майнові втрати.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав розрахунок пені за останні 12 місяців, що передували зверненню до суду, відповідно до якого пеня розрахована за період з 31 серпня 2014 року по 31 серпня 2015 року та складала 47 976 008,80 грн. При визначенні розміру пені з урахуванням положень статті 551 ЦК України, суд виходив із того, що ОСОБА_2 ,

а в подальшому позивач, протягом п`ятнадцяти років не міг отримати від відповідача належні йому вклади, та як наслідок того, що вклади не повертались, він втратив значний дохід, який міг би отримати у випадку сплати йому процентів за депозитними договорами у будь-якій банківській установі. Отже, пеня має компенсувати йому понесені ним втрати, а тому

з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 23 988 004,40 грн, що

є половиною розрахованої позивачем суми пені за один рік. Такий розмір пеніз урахування виключних обставин справи відповідатиме принципам справедливості, добросовісності та розумності, буде справедливою сатисфакцією та є пропорційним відшкодуванням втручання у майнові права заявника.

У серпні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило скасувати судові рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити

у задоволенні позовних вимог в повному обсязі; вирішити питання про стягнення судових витрат.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу,

в якій просив скасувати частково постанову апеляційного суду в частині визначення до стягнення пені за частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 23 988 004,40 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь пеню за Законом України «Про захист прав споживачів» в розмірі

96 083 458,72 грн.

УхвалоюВерховного Суду від 31 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк»; зупинено виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від

23 вересня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року до закінчення касаційного провадження.

УхвалоюВерховного Суду від 24 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

У січні 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду клопотання про зупинення розгляду справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 761/16124/15-ц передано справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Направляючи справу № 761/16124/15-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Об`єднана палата вважала за необхідне уточнити викладений у постановах Верховного Суду України та Верховного Суду

у складі Касаційного цивільного суду висновок щодо застосування положень частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 грудня 2020 року (провадження № 14-184цс20) прийнято вказану справу до розгляду.

Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі, в частині стягнення пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 61-42296сво18).

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження

у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Крім того, у січні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 звернулися до Верховного Суду з клопотаннямм, в яких просили проводити розгляд за їх участі. Банк також просив провести судове засідання, призначене на 12 січня 2022 року, у режимі відеоконференції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Абзац другий частини першої цієї статті визначає, що в разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень

у справі вирішує Верховний Суд з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Оскільки суд касаційної інстанції не приймав рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то підстав для задоволення клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін у справі, немає.

Тому немає підстав і для задоволення клопотання Банку про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Керуючись статтями 7, 34, 252, 253, 260, 402, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотанняАкціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про розгляд справи за участю сторін відмовити.

У задоволенні клопотанняОСОБА_1 про розгляд справи за участю сторін відмовити.

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення розгляду справи задовольнити частково.

Зупинити касаційне провадження у справі № 363/3965/15 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великої Палати Верховного Суду справи

№ 761/16124/15-ц.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук