Провадження №4-с/522/15/22
УХВАЛА

17 січня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Бойко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -

ВСТАНОВИВ:

До суду 12.11.2021 року надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Заявник просить суд: визнати бездіяльність Першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі ПМУЮ (м. Одеса) щодо не скасування арешту не5рухомого майна ОСОБА_1 протиправною та зняти арешт №9922498 від 10.06.2010 року, накладений постановою АН №394912 від 03.06.2010 Першим Приморським ВДВС Одеського міського управління юстиції.

В обґрунтування поданої скарги відзначено, що Жодних відомостей ОСОБА_1 не має щодо наявності виконавчих проваджень стосовно нього. Виконавче провадження було завершено та знищено, тому немає підстав для діючого арешту. Перший Приморський ВДВС не відповідає на вимоги ОСОБА_1 скасувати арешт.

Ухвалою суду від 30.11.2021 року скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду на 14.12.2021 року.

У судовому засіданні 14.12.2021 року було витребувано з Юридичного департаменту ОМР постанову, яка стала підставою накладення арешту 03.06.2010 року, з метою отримання витребуваної інформації оголошено перерву до 17.01.2022 року.

До суду 20.12.2021 року надійшли письмові пояснення представника скаржника ОСОБА_2 , згідно яких вказано, що Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції. Що було Адміністратором реєстру заборон України не здійснювало з`ясування причин, що були підставою для відкриття виконавчого провадження та внесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на нерухоме майно.

У судове засідання 17.01.2022 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить подану скаргу задовольнити.

Стаття 447 ЦПК України визначає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткове обґрунтування скарги, з огляду на наступне.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судом встановлено, що 10.06.2010 року зареєстровано арешт нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі постанови державного виконавця Попович С.В. Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ серії АН №394912, реєстратором виступила Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №27294120 від 02.09.2021 року.

Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом №26376 від 02.06.2021 року повідомив ОСОБА_1 про знищення виконавчого провадження та відсутність відомостей в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Також про неможливість надання копії виконавчого провадження у зв`язку зі знищенням матеріалів повідомлено у листі від 09.08.2021 року.

Витребувані судом від Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради копії документів, що стали підставою для реєстрації обтяження, представлені не були, ухвала залишилася не виконана.

Згідно ч.1, ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 40 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

В листах Перший Приморський відділ ДВС у місті Одесі ПМУЮ вказує на завершення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи питання про зняття обтяження з майна вирішено не було.

Наявність обтяження порушує право власності заявника на вільне розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що державний виконавець не вчинив дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а саме не зняв арешт з майна ОСОБА_1 по закінченню виконавчого провадження, а значить не виконав покладених на нього обов`язків, суд приходить до висновку, що бездіяльність державного виконавця є неправомірною, а скарга є обґрунтованою.

При цьому, суд враховує те, що відповідно до правової позиції Верховного Суду яка сформульована у постанові від 21.05.2021 у справі № 905/64/15 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2021 у справі № 905/2214/14-908/5734/14, від 15.07.2021 у справі № 924/408/19, норми процесуального права не передбачають повноважень суду на скасування рішень органів державної виконавчої служби/приватних виконавців.

За таких обставин, суд вважає, що неправомірність бездіяльності Першого Приморського ВДВС доведена заявником, а отже скарга в цій частині підлягає задоволенню, однак у знятті арешту належить відмовити, враховуючи наведені правові позиції Верховного Суду.

Згідно ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Тому, на виконання вимог ст. 451 ЦПК України, замість самовільного зняття арешту, суд вважає за можливе зобов`язати Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути допущені порушення, шляхом скасування арешту з майна ОСОБА_1 .

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 10, 12, 48, 76, 81, 247, 258, 259, 260, 263, 268, 353, 354, 447, 450-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 , що накладений Постановою державного виконавця Поповича С.В. Першого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ серії АН №394912 від 03.06.2010 року неправомірною.

Зобов`язати Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути порушення, шляхом скасування зняття арешту з майна ОСОБА_1 , що накладений постановою державного виконавця Поповича С.В. Першого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ серії АН №394912 від 03.06.2010 року.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Повний текст ухвали суду складено 20.01.2022 року.

Суддя В.Я.Бондар