Справа № 573/583/21
Номер провадження 2/573/10/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2021 року ПАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору, укладеного шляхом підписанням заяви 17 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останньому було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 20 000 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 3.2, п. 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення чи зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. В свою чергу відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 21 березня 2021 року у нього утворилася заборгованість у сумі 20 231 грн. 70 коп., яка складається з наступного: 16 377 грн. 79 коп. заборгованість за кредитом, 3 853 грн. 91 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення заборгованість за кредитом, відсотків, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з останнього вказану суму боргу.

Ухвалою від 19 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 70).

17 серпня 2021 до суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Грищук Д.В. надійшли пояснення щодо предмета спору. Зокрема, представник відповідача зазначає, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню виходячи з наступного. В анкеті-заяві позичальника від 17.03.2008 не зазначена процентна ставка, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Не може бути належним доказом на підтвердження умов Договору і надана суду довідка про умови кредитування, оскільки вона не є складовою частиною Договору згідно з Анкетою-Заявою, яка прямо вказує, що складовими частинами договору є: пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи. Позивачем не надано жодного доказу та не доведено факту дотримання процедури повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки та простроченої процентної ставки, що призвело до безпідставного стягнення з відповідача коштів. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення розміру процентної ставки позивач всупереч ст. 81 ЦПК України суду не надав. Крім того, зазначає, що розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Наданий позивачем розрахунок відсотків не є вірним. Банк погашав вказані підвищені відсотки за рахунок тіла кредиту, що свідчить про необґрунтованість вимог позивача. Відповідно до наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що кредитний ліміт то зменшувався то збільшувався, максимальний ліміт становить 20 000 грн. (18.02.2019) та 4.07.2019 - 0 грн. Розмір кредитного ліміту на суму 16 377 грн. 79 коп. банком взагалі не було встановлено. Вважає, що такий порядок погашення заборгованості по відсоткам, з якого виходив позивач, за користування кредитними коштами між сторонами в письмовій формі не погоджувався, а односторонні дії позивача щодо погашення (списання відсотків за рахунок кредиту і додавання до тіла кредиту) не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти є платою за користування кредитних коштів. Таким чином, позивач безпідставно збільшив тіло кредиту шляхом перетворення відсотків у тіло кредиту, що підтверджується розрахунком позивача. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Вважає, що при укладанні договору АТ КБ «Приват Банк» не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженим банк. Відсутні докази на підтвердження ознайомлення відповідача з даними Умовами. Окрім цього, зазначає, що 04.06.2019 відповідачем було внесено грошові кошти в сумі 19 420 грн., в результаті чого ним повністю погашена заборгованість перед банком. В подальшому, відповідачем кожного місяця вносились грошові кошти на погашення заборгованості. Таким чином, загальна сума коштів, яка вносилась відповідачем на погашення заборгованості починаючи з 07.06.2019 складає 12 427 грн. 94 коп., що також підтверджується розрахунками позивача. З вказаного розрахунку вбачається, що позивачем щомісячно погашались відсотки за рахунок кредиту і додавались до тіла кредиту. Проте, доказів погодження такого порядку погашення відсотків, позивачем не надано. Такі дії банку не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами. Отже, на думку представника відповідача. Шляхом погашення відсотків за рахунок тіла кредиту банку безпідставно збільшив тіло кредиту на загальну суму 16 377 грн. 79 коп. При цьому, відповідачу такого розміру кредитного ліміту позивач не встановлював, що підтверджується наданою позивачем довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, відповідно до якої кредитний ліміт становить 0 грн. з 04.07.2019 року . Також, з вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем було внесено кошти на погашення заборгованості за кредитом на загальну суму 12 427 грн. 94 коп., з яких банк на погашення заборгованості за поточним тілом кредиту спрямував 8 210 грн. 47 коп., на погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту 1 771 грн. 42 коп., по нарахованим відсоткам 2 267 грн. 25 коп., по простроченим відсоткам 164 грн. 80 коп. З урахуванням викладеного вище, вважає, що банк не довів наявність у відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 16 377 грн. 79 коп. При цьому, відповідач ОСОБА_1 погоджується із загальним розміром заборгованості у сумі 3 949 грн. 85 коп. (а. с. 86-94).

12 жовтня 2021 року до суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшли заперечення на пояснення представника відповідача ( а .с. 116-121).

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, одночасно з позовом надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 60, 139).

У судове засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Грищук Д.В. не з`явилися повторно, представник направив клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача, проти позову заперечує з підстав, викладених у письмових поясненнях ( а.с.126, 140).

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 17 березня 2008 року ОСОБА_1 подана анкета-заява до ПАТ КБ «Приватбанк» про відкриття карткового рахунку із кредитним лімітом 1 800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік, строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки (а. с. 20-20 зворотня сторона).

До позовної заяви позивачем додано Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача та дати їх затвердження і період протягом якого указані Правила були чинними.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором (а. с. 27).

Станом на 21 березня 2021 року позивачем нараховано заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 20 231,701 грн., з яких: 16 377,79 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3 853, 91 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с.4-17).

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У вказаній анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначена сума кредитного ліміту - 1800 грн; базова процентна ставка- 36% річних з розрахунку 360 днів на рік; строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти; порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості; погашення заборгованості по кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і шляхом списання банком коштів з дебетової карти.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів»(далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.03.2008 року, посилався на Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті банку, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме із цим Витягом з Умов та правил відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та постанові Великої Палати Верховного суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) і не спростована позивачем при розгляді вказаної справи.

У ст.628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із заяви-анкети сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 36 % річних . Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки до 43,2% річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст.81ЦПК України суду не надано.

Відповідно до частини четвертої статті 11Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 1056-1ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

При цьому, право на зміну відсоткової ставки в односторонньому порядку не є абсолютним, так як кредитним договором повинно бути чітко передбачено на який розмір може збільшуватися відсоткова ставка, оскільки не зрозуміло чому саме в такому розмірі нараховується відсоткова ставка на суму заборгованості.

Відповідно до правової позиції у справі № 6-82цс16, висловленої у постанові Верховного суду України від 30 листопада 2016 року, звертається увага на те, що вирішуючи питання про правомірність зміни банком процентної ставки за користуванням кредиту, суд відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору та вимог частини четвертої статті 11Закону України «Про захист прав споживачів» не врахував, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Матеріали справи таких доказів не містять.

Тому, розрахунок позивача щодо нарахованих і погашених (списаних) за рахунок кредиту відсотків за збільшеним розміром є не вірним та спростовується вищезазначеним, що також свідчить про необґрунтованість вимог позивача в частині нарахування та стягнення відсотків.

Позивачем також було надано виписку по рахунку відповідача ОСОБА_1 станом на 23.03.2021 року (а. с. 43-59).

Також позивачем долучено довідку із якої встановлено, що відповідачу за кредитним договором було надано наступні кредитні картки

№ НОМЕР_1 (дата відкриття 17.03.2008 року, термін дії 03/12;

№ НОМЕР_2 (дата відкриття 05.04.2012 року, термін дії 11/15;

№ НОМЕР_3 (дата відкриття 04.08.2014 року, термін дії 07/18;

№ НОМЕР_4 (дата відкриття 27.12.2014 року, термін дії 12/18;

№ НОМЕР_5 (дата відкриття 14.08.2018 року, термін дії 07/22 (а. с. 19).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник та заборгованість за відсотками за користування кредитом ).

При зверненні до суду з даним позовом АТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про стягнення з відповідача 16 377,79 грн. заборгованості за кредитом у період з 01.04.2008 по 21.03.2021 року. При цьому із наданого банком розрахунку заборгованості та довідки про рух коштів на рахунку станом на 04.06.2019 року відповідачем було повністю погашено заборгованість у сумі 19 329,79 грн. перед позивачем.

У подальшому, у період із 05.06.2019 року по 21.03.2021 року за інформацією позивача, у ОСОБА_1 знову утворилася заборгованість, що складається із 16 377,79 грн. заборгованості за кредитом та 3 853 грн. 91 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Надалі, відповідачем у період із 07.06.2019 по 21.03.2021 року вносилися грошові кошти на погашення заборгованості у сумі 12 427 грн. 94 коп. з яких банк на погашення заборгованості за поточним тілом кредиту спрямував 8 210 грн. 47 коп., на погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту 1 771 грн. 42 коп., по нарахованим відсоткам 2 267 грн. 25 коп., по простроченим відсоткам 164 грн. 80 коп.

Доказів погодження сторонами договору в письмовій формі такого порядку погашення відсотків позивачем не надано. Такі дії банку не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами.

Отже, шляхом погашення відсотків за рахунок тіла кредиту банк безпідставно збільшив тіло кредиту.

З виписки по картковому рахунку відповідача ОСОБА_1 станом на 23.03.2021 вбачається, що відповідачем у період з 05.06.2019 року по 21.03.2021 року було внесено кошти на погашення заборгованості за кредитом на загальну суму 12 427, 94 грн.

З урахуванням того, що банк безпідставно до тіла кредиту зарахував нараховані відсотки, суд приходить до висновку, що банк не довів наявність у відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 16 377 грн. 79 коп.

При цьому, суд погоджується із загальним розміром заборгованості яку визнає відповідач ОСОБА_1 у сумі 3 949 грн. 85 коп. (а. с. 86-94).

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 3 949 грн. 85 коп. як заборгованість за кредитом.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» підлягають судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду судового збору у сумі 443, 17 грн. пропорційно до задоволених вимог (а. с. 1).

Всього стягненню із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають кошти в сумі 4 393, 02 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 536, 549, 599, 610, 612, 626, 627, 629, 634, 638, 1046, 1048, 1054 ЦК України, ст .ст. 10, 81, 141, 247, 259, 265, 273, 274 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (місце знаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 3 949 ( три тисячі дев`ятсот сорок дев`ять) грн. 85 коп. та судовий збір у сумі 443, 17 грн., а всього стягнути 4 393 ( чотири тисячі триста дев`яносто три ) грн. 02 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя