Справа № 148/1670/21
Провадження № 22-ц/801/93/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 рокуСправа № 148/1670/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Медвецького С. К., Копаничук С. Г.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 01 листопада 2021 року, постановлену у складі судді Саламахи О. В., в залі суду,

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 вернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя та визнання права власності на Ѕ частину майна.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 01 листопада 2021 року дану позовну заяву повернуто позивачу з підстав, передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України, а саме у зв`язку із тим, що не було усунуто недоліки позовної заяви.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на виконання вимог ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року скаржником було сплачено судовий збір у повному обсязі в сумі 11 350,00 грн, а також 28 жовтня 2021 року засобами поштового зв`язку надіслано на адресу суду позовну заяву зі змінами та доповненнями і долучено до неї звіт про оцінку майна.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Апеляційна скарга на підставі ст. 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з тих підстав, що позивачем не визначено і не вказано ціну позову та не сплачено судовий збір, надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Вказана ухвала суду отримана ОСОБА_1 18 жовтня 2021 року, що підтверджується розпискою (а.с. 8).

З матеріалів справи видно, що на виконання зазначених в ухвалі вимог, позивачем 27 жовтня 2021 року було надано квитанцію про сплату судового збору в сумі 11 350,00 грн (а.с. 9, 10).

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви від 01 листопада 2021 року, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений судом строк недоліки не усунуто повністю.

Разом із тим, на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху 28 жовтня 2021 року засобами поштового зв`язку до суду була подана позовна заява, в якій вже було визначено ціну позову та додано звіт про оцінку майна (а.с. 18-34).

Вказана позовна заява була зареєстрована Тульчинським районним судом Вінницької області 15 листопада 2021 року та визначена іншому судді (а.с. 17, 19).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (рішення у справі «Beles and others v. the Czech Republic» («Белеш та інші проти Чеської Республіки»), § 49).

Відповідно до частини 2 статті 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Положеннями статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 відсоток ціни позову, але не менше 908,00 грн та не більше 11 350,00 грн).

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що позивачем в повному обсязі сплачено судовий збір та у строк, визначений в ухвалу суду, надіслано позовну заяву, в якій було визначено ціну позову та додатком до якої був звіт про оцінку майна, однак суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки постанова апеляційного суду не стосується вирішення справи по суті, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає, тобто розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 01 листопада 2021 року скасувати і матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя та визнання права власності на Ѕ частину майна, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук