Дата документу 17.01.2022 Справа № 314/1602/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/1602/21
Провадження №22-ц/807/392/22
Головуючий в 1-й інстанції Кононенко І.О.
УХВАЛА

17 січня 2021 р. місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Кухаря С.В.,

суддів: Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 жовтня 2021 року, ухвалене у м.Вільнянськ у справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_2 до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, Вільнянської міської ради Запорізької області про звільнення земельної ділянки від коріння дерев, чагарнику та іншого сміття площею 30-50 соток біля кладовища с. Грізне Вільнянського району, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, Вільнянської міської ради Запорізької області в якому просила суд: зобов`язати відповідачів звільнити земельну ділянку від коріння дерев, сміття та привести до первинного стану земельну ділянку площею 30-50 сот. біля кладовища с. Грізне Вільнянського району Запорізької області; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 19200 гривень; стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в сумі 50 000 гривень. В обґрунтування позову позивачка посилалась на те, що нею виявлено самовільне зайняття земельної ділянки та використання її під звалище залишків дерев, коріння та іншого сміття, без відповідного дозволу біля кладовища с. Грізне Вільнянського району, що порушує її права.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 жовтня 2021 року, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_2 до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, Вільнянської міської ради Запорізької області про звільнення земельної ділянки від коріння дерев, чагарнику та іншого сміття площею 30-50 соток біля кладовища с.Грізне Вільнянського району, стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не враховано порушення права скаржника як члена громади і громадянина, не врахована шкода, яка завдана апелянту неправомірними діями відповідача та не встановлена сума судових витрат, які підлягають стягненню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 необхідно закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Апеляційне та касаційне оскарження судових рішень є формою перевірки законності та обґрунтованості рішень суду вищестоящим судом з метою скасування чи зміни неправильних судових рішень.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Згідно з частиною 1 статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Як передбачено частиною 1 статті 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

20 грудня 2021 року на адресу Запорізького апеляційного суду надійшов інформаційний лист від начальника Вільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), згідно якого встановлено, що перевіркою за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис №403 про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складений 06 грудня 2021 року Кам`янсько-Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті - м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізької області.

Пунктом 7 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ч.1 ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (право-попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно з п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1)особисті немайнові права; 2)право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3)право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4)права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5)права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Стаття 270 ЦК України передбачає, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним.

Відповідно до ст. 273 ЦК України, органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав. Юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов`язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов`язані утримуватися від дій, якими ці права можуть бути порушені. Діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права.

Стаття 275 ЦК України, передбачає захист особистого немайнового права, відповідно до якого фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Так, до складу позовних вимог у цій справі зокрема входять вимоги щодо зобов`язання відповідачів звільнити земельну ділянку від сміття. Як зазначено в апеляційній скарзі, протиправні, на думку скаржника, дії щодо захаращення земельної ділянки біля кладовища с. Грізне Вільнянського району Запорізької області порушують права позивача як члена громади і людини, тобто особисті немайнові права. Посилань або доказів порушення права позивача як власника земельної ділянки матеріали справи не містять, а отже правовідносини в цій частині стосуються виключно особистих немайнових прав особи і не передбачають правонаступництва.

Що стосується вимог, щодо стягнення моральної шкоди, то ці вимого також не нерозривно пов`язані з особою померлого скаржника і пов`язані, як вказував позивач з порушенням його особистого немайнового права, тому не передбачають правонаступництва.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що право на оскарження судового рішення у даному випадку - за доказами, які були надані до апеляційної скарги, нерозривно пов`язано з особою скаржника, позивача у справі - ОСОБА_1 , спірні права і обов`язки носять особистий характер, а отже, в даному випадку правонаступництво не допускається.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає за необхідне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_1 закрити.

Керуючись ст.ст.255,352,374 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_2 до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, Вільнянської міської ради Запорізької області про звільнення земельної ділянки від коріння дерев, чагарнику та іншого сміття площею 30-50 соток біля кладовища с. Грізне Вільнянського району, стягнення моральної шкоди.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий С.В.Кухар
Судді: О.В.Крилова
О.З.Поляков