Справа № 210/6648/21
Провадження № 2/210/503/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 січня 2022 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі Головуючого судді Літвіненко Н.А., розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Новак А.М. звернувся до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 21.05.2021 року Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі під № 33528 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не сплаченої в строк заборгованості за Кредитним договором № 867551865 від 08.06.2020 року, укладеного з TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитним договором № 10 від 17.11.2020 року є ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 05/0820-0110 від 05.08.2021 року є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».

Відповідно до вищевказаного виконавчого напису, стягнення здійснюється за період з 16.04.2021 року по 12.05.2021 року. Сума, що підлягає стягненню, становить 5610,66 грн. з урахуванням: - прострочена заборгованості по основному боргу в сумі 1598,07 грн.; - прострочена заборгованості по відсоткам в сумі 4012,59 грн.

Із зазначеним написом позивач не погоджується, вважає його незаконним, у зв`язку з чим він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню так як стало відомо з документів, наданих приватним виконавцем, вказаний кредитний договір мав просту письмову форму, він не посвідчувався нотаріусом. Як визначено чинними постановами Кабінету Міністрів України, вчиняти виконавчі написи нотаріуси можуть виключно на документах посвідчених нотаріально. Отже приватний нотаріус Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис на кредитному договорі, що не був посвідчений нотаріально.

Окрім того, з наданих приватним виконавцем документів не вбачається відступлення права вимоги, здійснення оплати ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», за придбання права вимоги за кредитним договором укладеним із ОСОБА_1 , як того вимагають ст. 1077 ЦК України. А отже нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь особи, яка не набула права вимоги до неї (без здійснення оплати старому кредитору, новий кредитор не набуває права власності на право вимоги).

Ухвалою від 19 листопада 2021 року відкрито провадження у цивільній справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», отримавши копію позовної заяви та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить поштове повідомлення, яке міститься в матеріалах справи, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

Третя особа Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, не отримала, вказане відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України).

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 21.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №33528 про стягнення з ОСОБА_3 , яка є Боржником за Кредитним договором 867551865 від 08.06.2020 року, укладеним з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 108 від 17.11.2020 року є ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 05/0820-0110 від 05.08.2020, реєстр прав вимоги №5 від 16.04.2021 є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», заборгованість за Кредитним договором 867551865 від 08.06.2020 року.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.04.2021 року по 12.05.2021 року.

Сума заборгованості складає 5610,66 в тому числі: - прострочена заборгованості по основному боргу в сумі 1598,07 грн.; - прострочена заборгованості по відсоткам в сумі 4012,59 грн.

За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 1200,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 6810,66 грн. (а.с. 10).

В подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» звернулося до приватного виконавця Сидорук Л.В. із заявою по примусове виконання рішення (а.с. 13).

З метою примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., 14.09.2021 року, винесено постанову та відкрито виконавче провадження № 66801857 про стягнення з позивача (боржника) - ОСОБА_3 на користь відповідача (стягувача) - ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості у розмірі 6810,66 грн. та стягнуто з ОСОБА_3 основну винагороду приватного виконавця у розмірі 68107 грн. (а.с. 11).

Надалі, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. винесено постанову від 04.11.2021 року про арешт коштів боржника (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10.09.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уклали шлюб, про що 10.09.2021 року складено відповідний актовий запис № 796. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу було змінено з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 7).

Як слідує з Договору №867551865 від 08.06.2020 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало ОСОБА_1 кредит на суму 1600,00 грн. (а.с. 14-15).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Здійснення виконавчого напису нотаріусом врегульовано ст. ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також вимогами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Відповідно до вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п. 1.1. ч. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ч. 2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п. 2.1. ч. 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1., 3.3., 3.4. ч. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

За змістом п. 2.3 глави 16 розділу ІІ «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику.

При цьому суд звертає увагу на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. не представила для суду документі на основі яких нею було вчинено виконавчий напис і не надала докази відповідно з яких нею було встановлено безспірність вимоги стягувача.

З аналізу документів наданих лише самим представником позивача до суду, документів, наданих на підставі адвокатського запиту, а саме копії виконавчого напису, заяви про вчинення виконавчого напису ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», копії договору №867551869 від 08.06.2020 року, проте не надано жодних даних про те, що позивач ОСОБА_1 була обізнана щодо передачі прав та обов`язків щодо нього.

Крім того, також жодних доказів стосовно того, чи відомо взагалі боржнику ОСОБА_1 щодо наявності у неї заборгованості та додаткових угод суду не надано як і не надано нотаріусу для винесення виконавчого напису (а.с. 9-15).

Представником позивача надано суду копію Договору №867551865 від 08.06.2020 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Згідно п.1.2 вказаного договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником. Сума отримана ОСОБА_1 - 1600,00 грн. Проте, жодних доказів стосовно виписки з особового рахунку ОСОБА_1 та наявності заборгованості суду не надано, як і не надано жодних доказів того, чи здійснювались позивачем грошові перекази на погашення грошового зобов`язання або будь які відомості про наявність у позивача заборгованості перед банком, заборгованості по рахунку, тощо, суду не надано відповідачем (а.с. 14-15).

Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про порушення кредитних зобов`язань та про наявність простроченої заборгованості.

Крім того, матеріали справи не містять даних про те, що позивача було повідомлено про існування договору факторингу. Нотаріусом також не надано суду жодних повідомлень про вчинення виконавчого напису, яке адресоване на ім`я ОСОБА_1 та доказів того, що остання отримала дані повідомлення, суду не надано, як і не надано доказів того, що позивачу було відомо щодо договору факторингу та наявність у неї заборгованості.

Представник позивача у позові зазначив, що позивач дізналась про заборгованість лише після відкриття виконавчого провадження, оскільки у неї почались стягуватись грошові кошти з заробітної плати.

Вказаний факт відповідачем не спростовано.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Отже, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не надано належних доказів безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, доказів, що заявлена сума в межах строку позовної давності, чим порушено норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

В матеріалах справи відсутні докази вручення повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором, що є порушенням п. 2.3 глави 16 розділу ІІ «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дійсно, як встановлено із матеріалів справи, між позивачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладено договір про надання кредиту, відповідно якого клієнту надається кредит в розмірі 1600,00 грн. строком на 30 днів (а.с. 14)

Проте суду не надано суми розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед банком.

Отже, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Крім того, як вже зазначалось, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Перевірка безспірності боргу є обов`язком нотаріуса. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий ж самий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

Матеріали справи не містять підтвердження направлення Позивачу письмової вимоги про необхідність сплатити заборгованість як і самого розрахунку заборгованості з доказами того, що він отримав їх та ухиляється від сплати.

Відповідач не скористався правом надати докази продовження строку дії договору, а так само й безспірності заявлених нотаріусу вимог.

Таким чином суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності вимог банку.

Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг ); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи викладене, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

На підтвердження факту надання адвокатом позивачу професійної правничої допомоги позивач надав копію договору про надання правової допомоги №117/21 від 26 липня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Новак А.М., ордер серії АЕ № 1083790 від 26 липня 2021 року на надання правничої (правової) допомоги, акт №01 прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №117/21 від 26.07.2021 року, квитанцію №01 від 26.07.2021 року на суму 20000,00 грн. (а.с. 20-23).

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частинами першою, третьою, п`ятою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

З огляду на те, що у Акті №01 прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №117/21 від 26.07.2021 року, послугою за №6 вказана послуга адвоката з «направлення позовної заяви та заяви про забезпечення позову до суду Укрпоштою», яка оцінена у 1000,00 грн., а вказані документи були подані до суду нарочно адвокатом особисто, тому у суду виникають сумніви і щодо вартості інших послуг, які надав адвокат Новак А.М. своєму клієнту ОСОБА_1 .

З урахуванням зазначеного суд вважає, що наявні підстави для стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, однак, у розмірі 10 000,00 грн., що буде цілком відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг ); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1362,00 грн., який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду (а.с. 4, 5).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 79-82, 141, 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 21.05.2021 року вчинений Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, який зареєстрований в реєстрі під №33528 про стягнення з ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», місцезнаходження якого: 02002, м. Київ, вул. Сверстюка Євгена, буд. 11А, офіс 605, ідентифікаційний код юридичної особи 42254696, не сплаченої строк заборгованості за Кредитним договором №867551864 від 08.06.2020 року, укладеного з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 (чотириста п"ятдесят чотири) гривні.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко