ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4768/19 Номер провадження 88-ц/814/1/22 Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Триголов В.М.

судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

за участю секретаря Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві заяву за заявою ліквідатора ДК ЖЕП «Будівельник» Рибаченка Миколи Петровича про перегляд судового рішення у справі за позовом державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник", в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Рибаченка Миколи Петровича до комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна дільниця №2" Полтавської міської ради, ОСОБА_1 про визнання договору найму недійсним та виселення, у зв`язку з нововиявленими обставинами.

в с т а н о в и в:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2020 року позовні вимоги ДК ЖЕП «Будівельник», в особі ліквідатора-арбітражного керуючого Рибаченка М. П., задоволено.

Визнано недійсним договір найму квартири АДРЕСА_1 , від 27 вересня 2018 року, укладеного між КП «ЖЕО № 2» та ОСОБА_1 ..

Виселено ОСОБА_1 із житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 травня 2020 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року постанову Полтавського апеляційного суду від 29.07.2020 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2020 року скасовано в частині задоволення позовних вимог державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник», в особі ліквідатора арбітражного керуючого Рибаченка Миколи Петровича про виселення.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник", в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Рибаченка Миколи Петровича до комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна дільниця №2" Полтавської міської ради, ОСОБА_1 про виселення відмовлено.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2020 року залишено без змін.

Змінено порядок розподілу судових витрат.

У листопаді 2021 року представником Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» подано заяву про перегляд вказаної постанови суду у зв`язку з нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви посилається на те, що після постановлення вказаного судового рішення суду апеляційної інстанції, а саме 8.11.2021 року ДК ЖЕП «Будівельник» стали відомі обставини, які є істотними для справи і які не могли бути відомі під час розгляду справи.

Так, зокрема заявник вказує, що йому стало відомо, що ОСОБА_2 з 26.11.1986 року був прописаний за адресою : АДРЕСА_2 та був тимчасово поселений до вказаної квартири, без зняття з квартирного обліку.

29.12.1995 року ОСОБА_2 був виписаний із спірної квартири у зв`язку з вибуттям до міста Харкова.

Крім того вказує, що ОСОБА_3 (після шлюбу ОСОБА_4 ) вперше була прописана у вказаній квартирі 03.08.2005 року, після втрати її дідом ОСОБА_2 права володіння та користування квартирою.

24.01.2012 року ОСОБА_1 знята з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_2 у зв`язку з вибуттям на проживання до квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності матері ОСОБА_1 ОСОБА_5 .

Також вказує, що діду відповідача ОСОБА_2 на праві приватної власності належала квартира в м. Харкові.

Наведені обставини заявник вважає нововиявленими і такими, що мають істотне значення для вирішення цього спору та спростовують висновку Полтавського апеляційного суду викладені у постанові від 11.10.2021 року.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів заяви, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із частиною першою статті 367, частиною першою статті 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справ; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначення обставин нововиявленими необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, - це обставини, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, нововиявленими обставинами є фактичні обставини, які мають істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Практикою Європейського суду з прав людини визначені такі критерії для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає в тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х; див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 9 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine», заява № 4994/04, § 42-43)).

Процедура перегляду остаточного рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (див. рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» №2 (Popov v. Moldova №2), №19960/04, п.46). Однак, суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

Саме національні суди оцінюють факти та надані їм докази (див. рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain) [ВП], № 30544/96, п.28, ECHR 1999-I).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено судам, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Як на нововиявлені обставини заявник послається на отримання листа з додатками та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, оригінали карточок прописки за формою «А» на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ..

Колегія суддів вважає, що посилання заявника на вказані докази не є нововиявленою обставиною у розумінні положень ст. 423 ЦПК України, оскільки дані обставини існували на момент розгляду справи апеляційним судом, та могли бути відомими як учасникам справи, так і суду, зокрема витребування вказаних доказів позивач міг ініціювати в ході розгляду справи.

Отже, обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими у розумінні п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, у зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити за недоведеністю.

Крім того, заявником до суду апеляційної інстанції подано заяву про застосування заходів процесуального примусу до відповідача.

У доводах заяви вказує, що відповідач не надала до суду достовірної інформації щодо обставин справи, які є важливими для її вирішення, повідомляла суду недостовірні відомості щодо свого проживання у спірній квартирі. Зазначене є на думку заявника введенням суду в оману щодо фактичних обставин справи, а тому просить суд застосувати заходи процесуального примусу до відповідача у вигляді штрафу.

Проте, колегія суддів вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною першою, другою статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналізуючи доводи, викладені в заві, колегія суддів не вбачає підстав для застосування заходів примусу, передбачених статтею 148 ЦПК України, оскільки заявником не надано доказів того, що відповідач вчиняла дії чи допускала бездіяльність з метою перешкоджання судочинству та введення суду в оману.

Керуючись ст.367, ст.382, ст.384, ст.423, ст.429 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ліквідатора ДК ЖЕП «Будівельник» Рибаченка Миколи Петровича про перегляд судового рішення у справі за позовом державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник", в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Рибаченка Миколи Петровича до комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна дільниця №2" Полтавської міської ради, ОСОБА_1 про визнання договору найму недійсним та виселення, у зв`язку з нововиявленими обставинами - відмовити.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.

У задоволенні заяви ліквідатора ДК ЖЕП «Будівельник» Рибаченка Миколи Петровича про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.М. Триголов

Судді А.І.Дорош

О.А.Лобов