УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року

м. Харків

справа № 638/571/22

провадження № 2-з/638/26/22

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Яковлевої В.М., розглянувши заяву адвоката Найди Сергія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

установив:

19 січня 2022 року адвокат Найда Сергій Сергійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського виконавчого округу Данич О.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 24651 від 16 червня 2021 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на загальну суму 8 782,43 грн за кредитним договором № 1423/08 від 11 липня 2008 року укладеним з ВАТ «ВіЕйБі Банк», яке здійснюється в межах виконавчого провадження № 68043945 відкритого приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко І.Р. до набрання рішенням суду законної сили; зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського виконавчого округу Данич О.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 24652 від 16 червня 2021 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на загальну суму 11 513,16 грн за кредитним договором № 1099/08 від 17 червня 2008 року укладеним з ВАТ «ВіЕйБі Банк», яке здійснюється в межах виконавчого провадження № 68044004 відкритого приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко І.Р. до набрання рішенням суду законної сили.

Представник позивача зазначає, що виконавчі написи вчинені приватним нотаріусом Київського міського виконавчого округу Данич О.Ф., зареєстровані в реєстрі за № № 24651 та 24652 від 16 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, не підлягають виконанню, оскільки для вчинення цих виконавчих написів нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості, виконавчі написи вчинено на кредитному договорі, що не посвідчений нотаріально, позивач не був належним чином повідомлений про вчинення виконавчого напису, ОСОБА_1 не було повідомлено про вимогу повернути заборгованість.

Таким чином предметом майбутньої позовної заяви є правомірність виконавчих написів вчинених 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського виконавчого округу Данич О.Ф., зареєстрованих в реєстрі за №№ 24651 та 24652 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Враховуючи підстави предмету майбутнього позову, що стосується визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відкритого виконавчого провадження та вчинення приватним виконавцем виконавчих дій за виконавчим написом який буде оспорюватися, представник позивача вважає, що невжиття зазначених вище заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Разом з тим, зазначає, що підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення) не вбачається. Обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень частини третьої статті 154 ЦПК України, відсутні.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява передана до судді Яковлевої В.М. 19 січня 2022 року.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без проведення судового засідання в порядку письмового провадження згідно із частини сьомої статті 13 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд доходить такого висновку.

Судом встановлено, що 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис № 24651 про звернення стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 582, 66 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ніколаєнка І.Р. від 05 січня 2022 року на підставі виконавчого напису № 24651 відкрито виконавче провадження № 68043945.

Також, 05 січня 2022 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Разом з тим, 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис № 24652 про звернення стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 313, 39 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ніколаєнка І.Р. від 05 січня 2022 року на підставі виконавчого напису № 24652 відкрито виконавче провадження № 68044004.

Крім того, 05 січня 2022 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з вимогами частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види заходів забезпечення позову перелічені у статті 150 ЦПК України та пункту шостого частини першої вказаної статті передбачено такий вид забезпечення як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

За змістом зазначених норм вбачається, що забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбачених законом. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 826/14951/18.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд, виходячи з конкретних доказів та обставин справи, повинен встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Встановлений пунктом шостим частиною першою статті 150 ЦПК України захід забезпечення у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, є спеціальним та застосовується лише у разі оскарження позивачем виконавчого документа.

Враховуючи предмет позову який, як зазначає позивачка, буде подано нею в майбутньому, а також те, що приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ніколаєнком І.Р. 05 січня 2022 року відкрито виконавчі провадження №№ 68044004 та 68043945 з виконання виконавчих написів № № 24651 та 24652 від 16 червня 2021 року, суд доходить висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки обраний представником позивача спосіб забезпечення позову, а саме зупинення стягнення на підставі виконавчих документів, які будуть оскаржені боржником у судовому порядку, є співмірним із заявленими вимогами.

Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі подання та задоволення позову у майбутньому. При цьому будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, у зв`язку із вжиттям такого заходу не порушуються.

Невжиття таких заходів забезпечення позову може суттєво ускладнити ефективний захист або поновлення оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи наведене, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів по справі, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих написів № № 24651 та 24652 від 16 червня 2021 року може істотно ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, тому наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Застосовувати заходи зустрічного забезпечення не є доцільним у зв`язку із відсутністю відомостей про те, що забезпечення позову спричинить збитки для відповідача.

Керуючись статтями 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву адвоката Найди Сергія Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни, вчиненого 16 червня 2021 року та зареєстрованого в реєстрі за № 24651, до набрання законної сили рішенням суду.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни, вчиненого 16 червня 2021 року та зареєстрованого в реєстрі за № 24652, до набрання законної сили рішенням суду.

Копію ухвали направити для негайного виконання приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Ніколаєнку Ігорю Романовичу.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 20 січня 2022 року.

Суддя В. М. Яковлева