Провадження № 2/263/606/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Костиць А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованої будівлі, -

ВСТАНОВИВ :

Маріупольська міська рада звернулась до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просили зобов`язати останнього здійснити знесення самовільно збудованого житлового будинку, розташованого на земельній ділянці (кадастровий номер :01:006:1178) по АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову вказано, що 23 травня 2019 року за номером 24, ОСОБА_1 отримав будівельний паспорт на будівництво житлового будинку зі зносом старих будівель, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі документа, що засвідчує право власності земельною ділянкою. 04 червня 2019 року, замовником ОСОБА_1 , надіслано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта. 16 березня 2020 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольською міської ради, відповідно до Постанови КМУ від 23.05.2011 року № 533 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» було проведено позапланову перевірку з питання дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з виїздом на місцезнаходження об`єкту: «Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 ». За результатами перевірки складено акт № 21/6032020, в якому зафіксовано, що будівництво житлового будинку виконується з відхиленням від затверджених вихідних даних, та надано приписи про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а також про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Однак, вимоги приписів виконані так не були, позивач продовжував виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок їх виконання. На момент перевірки 10.03.2021 року позивач повідомлення про початок виконання будівельних робіт так і не подав. Таким чином, бездіяльність відповідача полягає у невиконанні у добровільному порядку вимог приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, що суперечать вимогам чинного законодавства. У зв`язку із вищевикладеним Маріупольська міська рада просить зобов`язати ОСОБА_1 здійснити знесення самовільно збудованого житлового будинку, розташованого на земельній ділянці (кадастровий номер :01:006:1178) по АДРЕСА_1 .

29 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити в задоволенні позову та вказав, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Від представника відповідача адвоката Темір І.В. надійшло клопотання про закриття провадження по справі, обґрунтовуючи дане клопотання тим, що Маріупольська міська рада звертається до суду не в інтересах громади, а як суб`єкт владних повноважень, що вказує на публічний спір, який необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства. Дане питання просив розглянути за його відсутності та за відсутністю відповідача ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.4 ст.376 ЦК України, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (стаття 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Згідно з частиною першою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам міст належить, зокрема, право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, нежитлові приміщення, інше майно та майнові права.

Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина п`ята статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Спори щодо здійснення вказаних у частині п`ятій статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень стосовно володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності є приватноправовими та мають розглядатися за правилами цивільного судочинства. Проте позивач не мотивував позов порушенням його майнових прав чи інтересів або майнових прав чи інтересів територіальної громади міста Маріуполя відповідачем.

Згідно з п.5 ч.4. ст.46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Отже, закон передбачає, що суб`єкт владних повноважень може звернутися з позовом, зокрема, до фізичної особи, якщо вона істотно порушує будівельні норми та правила незалежно від того, чи порушені внаслідок цього права інших осіб. У такому спорі суб`єкт владних повноважень захищає публічний інтерес. Тому спір, за вирішенням якого до суду звернувся позивач, не є приватноправовим.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 6 ч.1 ст.7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі- Закон), управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації.

Абзац 14 статті 2 Закону, визначає, що контроль за дотриманням містобудівного законодавства є одним з головних напрямів містобудівної діяльності.

Отже, здійснення вказаного контролю у сфері містобудівної діяльності повноважними органами є управлінською діяльністю.

За вимогами ч.1 ст.24 Закону, державний контроль у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування.

Виконавчі органи міських рад - це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються міськими радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами (абзац 11 ст.1 Закону).

Виконавчі органи міських рад належать до уповноважених органів містобудування та архітектури (абзац 7 ч.1 ст.13 Закону).

До відання виконавчих органів міських рад, зокрема, належать делеговані повноваження зі здійснення контролю за технічним станом, використанням та утриманням об`єктів нерухомого майна усіх форм власності (підпункт 2 пункту «б» статті 30 Закону), а також здійснення контролю за використанням житлового фонду (підпункт 5 пункту «б» вказаної статті).

Крім того, до компетенції виконавчих органів міських рад у сфері містобудування належать забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування та забудови відповідних територій (підпункт 3 («б») ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; абзац 9 ч.1 ст.14 Закону України «Про основи містобудування»).

З огляду на наведені приписи Законів України позивач у сферах містобудування та житлово-комунального господарства має владні повноваження зі здійснення контролю за технічним станом, використанням, утриманням і схоронністю об`єктів житлового фонду усіх форм власності. І для виконання цих повноважень наділений правом звернення до суду з відповідними позовами.

При цьому у спірних правовідносинах позивач здійснює владні управлінські функції.

З огляду на це відносини між сторонами є публічно-правовими, а тому спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція, викладена у висновках Верховного Суду, сформульованих у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11, від 11 квітня у справі № 161/14920/16-а, від 15 травня 2018 року у справі №520/10754/14-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11 (провадження № 14-48цс18) міститься висновок про те, що спір, який є предметом даного розгляду не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування. Справа за позовом такого суб`єкта належить до компетенції адміністративних судів.

Таким чином, суд вважає, що спір у цій справі, який виник за участю суб`єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовим, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги, підлягають розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.12, 19, 255, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованої будівлі закрити.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.Г. Шатілова