У Х В А Л А

про скасування судового наказу

«18» січня 2022 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Глинська Д.Б. розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі №466/10595/21,

В С Т А Н О В И В :

17 січня 2022 року на адресу суду поступила заява ОСОБА_1 , в якій він просить скасувати судовий наказ від 11.11.2021 у справі № 466/10595/21.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що заявлені вимоги ЛМКП «Львівводоканал» є необґрунтованими, оскільки між сторонами наявний спір про право. Відтак, просить скасувати судовий наказу від 11.11.2021 у справі № 466/10595/21.

Крім того, ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу, так як правовідносини між ним та стягувачем підпадають під регулювання Закону України «Про захист прав споживачів».

Дослідивши заяву про скасування судового наказу, матеріали додані до неї, приходжу до висновку про задоволення заяви про скасування судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього кодексу.

Судом встановлено, що 11 листопада 2021 року Шевченківським районним судом м. Львова у цивільній справі № 466/10595/21 видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 5 697,18 грн. за період з 01.10.2018 по 01.10.2021 та 227,00 грн. судового збору.

Встановлено, що подана заявником заява про скасування судового наказу відповідає вимогам ст.170 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Враховуючи вищевикладені обставини та вимоги процесуального законодавства, вважаю за необхідне скасувати судовий наказ від 11.11.2021 у справі №466/10595/21.

У ст. 5 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність судового збору, у встановленій ст. 5 Закону України "Про судовий збір", не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що ст. 5 Закону України "Про судовий збір" не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише при пред`явлені позову.

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав відповідно до ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Отже при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при звільненні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Враховуючи вищенаведене, суд бере до уваги посилання ОСОБА_1 на Закон України «Про захист прав споживачів» як на підставу для звільнення від сплати судового збору, оскільки в правовідносинах, що склалися між заявником та ЛМКП «Львівводоканал», ОСОБА_1 є саме споживачем послуг які надаються ЛМКП «Львівводоканал» та звертається з заявою про скасування судового наказу для захисту своїх прав.

З врахуванням викладених обставин, необхідно звільнити заявника ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу.

Керуючись ст.ст. 170-171, 258-261 ЦПК України, Законом України «Про захист прав споживачів»,

П О С Т А Н О В И В :

заяву задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу у справі №466/10595/21.

Судовий наказ від 11 листопада 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 5 697,18 грн. та 227,00 грн. судового збору скасувати.

Роз`яснити Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Копію ухвали направити стягувачу та боржнику для відома.

Ухвала остаточна та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Д. Б. Глинська