Справа № 219/8384/21
Провадження № 2/219/326/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 січня 2022 року м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Худіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Басан Юрія Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням-, -

В С Т А Н О В И В:

11.08.2021 представник позивача адвокат Басан Ю.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.11.1993 року. В належній позивачу квартирі зареєстрована ОСОБА_2 , яка є донькою для позивачки. За вказаною адресою вона не проживає з 2019 року, оскільки виїхала за межі України до РФ м. Усинськ Республіка Комі. Вказує, що важко сплачувати комунальні платежі за не проживаючу особу. Приїжджати та зніматися з реєстрації вона не бажає, тому позивач вимушена звернутись до суу з відповідним цивільним позовом.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2021 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Басан Ю.П. в судове засідання не з`явилися. Разом з тим, 11.11.2021 представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада України», в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Також відповідач не скористалась своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Також відповідач не скористалась своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач та її представник не заперечують.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, (а.с.4,6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом ДРАЦС м. Магадан, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.33).

Згідно з довідкою зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб , виданою 03.08.2021 адміністратором ЦНАП за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Відповідно до акту про не проживання, складеного 03.08.2021 за адресою в АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично проживає в Росії, Республіка Комі, місто Усинськ (а.с.8).

В матеріалах справи мається копія свідоцтва № 1642 про реєстрацію на місці перебування, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою в АДРЕСА_3 (а.с.9).

Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Та обставина, що відповідач не знята з реєстрації із даного житлового приміщення, перешкоджає позивачу, як власнику квартири володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням в повному обсязі, що є порушенням її права власності.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 383 5-IV від 16.01.2003 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Частиною 2 ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які вона посилається, як на підставі своїх вимог.

Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі, має зареєстроване місце проживання за іншою адресою в РФ, витрати пов`язані з оплатою комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 5, 12, 81, 141, 142, 229, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву адвоката Басан Юрія Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О.Худіна