Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.
У Х В А Л А

14 січня 2022 року місто Київ

справа № 759/20797/21

провадження №22-ц/824/5154/2022

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Стрижеуса А. М., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішенняСвятошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Святошинського районного суду Київської областівід 12 листопада 2021 року задоволено позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням суду, 22 грудня 2021 року, через засоби поштового зв`язку, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності пропуск строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 вказує про те, що копію оскаржуваного згідно трекінгу на конверті отримала 25 листопада 2021 року, а тому просить поновити строк на апеляційне оскарження..

Відповідно до ч.1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були врученні у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема нарішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Встановлено, що справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно матеріалів справи вбчається, що копію оскаржуваного рішення ОСОБА_1 отримала 25 листопада 2021 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.66)

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2021 року, оскільки обставини, на які посилається апелянт не спростовуються матеріалами справи, а отже строк пропущено з поважних причин (п.1 ч.2 ст. 354 ЦПК України).

Крім того, разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору на підстав ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» .

В обґрунтування заяви вказувала про те, що на сьогоднішній день вона не працевлаштована, не веде підприємницької діяльності, не має доходів.

На підтвердження зазначених обставин надає відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Вивчивши заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення такого, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочення, розстрочення сплати судового збору на певний строк або звільнення від сплати такого є правом суду, а не обов`язком.

Так, згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України , суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, стаття 8 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік підстав, які суду необхідно врахувати для вирішення питання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору.

При цьому, положення Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Підставою для звільнення від сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і у строки, покладається на особу, яка подає скаргу.

За змістом статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням наведеної практики ЄСПЛ, основною підставою для звільнення особи від сплати судового збору (крім осіб, які звільненні від такої сплати в силу вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір») є скрутний майновий стан, який особа повинна довести належними доказами.

Разом з тим, відомості Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків про доходи ОСОБА_1 , отримані за період з 1 січня 2020 року по січень 2021 року, не є достатніми доказами матеріального стану апелянта. Інших доказів на підтвердження обставин щодо майнового стану ОСОБА_1 , серед яких можуть бути довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, докази що підтверджують розмір пенсії, або документи, що особа є безробітною та не отримує інших доходів тощо, суду у встановленому законом порядку не надано.

Таким чином, з наданих суду документів суд позбавлений можливості встановити наявність реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану.

Оскільки апелянтом не наведено умов та не надано належних доказів на їх підтвердження, а судом не встановлено підстав, визначених у статті 8 вказаного Закону, для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Згідно з п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір за подання до суду апеляційної на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Встановлено, що при зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн.

Розмір судового збору при подачі даної апеляційної скарги становить 3153 грн. (2270 грн. х 150% = 3405 грн).

Таким чином, особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна сплатити судовий збір в розмірі 3405 грн. на реквізити Київського апеляційного суду: ГУК у м.Києві/ Солом`янський район/ 22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, рахунок отримувача: UA 0026010; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, код класифікації доходу бюджету 22030101 призначення платежу: судовий збір за позовом (за апеляційною скаргою), ((ПІБ) чи назва установи, організації), Київський апеляційний суд, адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, буд.2-а.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. ст.185, 357 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст..ст.185,356,357 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2021 року - задовольнити та поновити його.

В задоволені клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судвого збору за подання апеляційної скарги - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2021 року - залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліку, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: