Справа № 758/613/22
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

18 січня 2022 року місто Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Ларіонова Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 , інтереси якої представлені адвокатом Давиденко І.О., звернулась до Подільського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з боржника ДП «Сервісно-видавничий центр» нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 124 247,95 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 05.01.2022 р. по 17.01.2022 р. в розмірі 6 553,92 грн.

Вивчивши подану заяву, суддя дійшов висновків про відмову у видачі судового наказу за таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів, вищевказана заява не оплачена судовим збором.

При цьому, згідно із п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - лише у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

30 січня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у рішенні по справі № 910/4518/16 визначила, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

У даній постанові Верховним Судом висловлена правова позиція про те, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону № 108/95-ВР "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

З наведеного слідує, що заявник ОСОБА_1 з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 5 закону України "Про судовий збір", не звільняється від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

А відтак, вимога заявника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає оплаті судовим збором у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Згідно пп.4-1 п.4, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду заяви про видачу судового наказу становить 0,1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання заяви про видачу судового наказу становить 248,1 грн.

Отже, для розгляду районним судом вищевказаної заяви ОСОБА_1 повинна була сплатити судовий збір в розмірі 248,1 грн.

Чинним ЦПК України не передбачена можливість одночасної видачі судового наказу в частині заявлених вимог з відмовою у видачі судового наказу в частині вимог.

Відповідно до ст.165 ч.1 п.1 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо зава подана з порушенням вимог ст.163 цього Кодексу.

З огляду на відсутність сплати заявником судового збору за звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, що є порушенням вимог п.1 ч.3 ст.163 ЦПК України, наявні правові підстави для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Таким чином, заявник не позбавлений права повторно звернутися із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку з з поданням доказу сплати судового збору за вимоги про стягнення середнього заробітку.

На підстві викладеного, керуючись ст.ст.163 ч.3 п.1, 165 ч.1 п.1, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 18.01.2022 р.

СуддяН. М. Ларіонова