Справа № 602/1158/21
Провадження № 2/602/57/2022
ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" січня 2022 р. м.Ланівці
Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді - Костів Л.І.,
секретар - Домчук В.І.,
розглянувши в письмовому провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ланівці цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
Представник позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті бабусі ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заявлені вимоги позивачка мотивує тим, що вона є спадкоємцем за законом на спадкове майно ОСОБА_7 . Після смерті бабусі відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.67 га, розташованої на території Снігурівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, яка за життя належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ТР №9056824, виданого 17 грудня 2004 року Лановецькою райдержадміністрацією.
При зверненні до приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4 отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском встановленого законом терміну для прийняття спадщини, а також позивачкою не було надано відомостей про спільне проживання із спадкодавцем на час його смерті. Про необхідність подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини саме до шести місяців з дня смерті спадкодавця вона не знала, а вважала, що прийняла спадщину, так як після смерті бабусі у неї знаходилися правовстановлюючі документи на належне спадкодавцю майно, а тому просить визнати причину пропуску строку прийняття спадщини поважною та продовжити їй термін для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.
В судове засідання позивачка ОСОБА_4 , представник позивачки ОСОБА_5 не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_6 не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак від неї надійшла заява слухати справу в її відсутності, позовні вимоги визнає.
Дослідивши докази по справі, суд з&apos;ясував наступні обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років в с.Снігурівка Лановецького району Тернопільської області померла ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01 жовтня 2007 року Снігурівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17 грудня 1975 року Великовікнинською сільською Радою Збаразького району Тернопільської області, ОСОБА_8 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком є ОСОБА_9 , матір`ю ОСОБА_10 .
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 16 листопада 1959 року, зареєстрованого в с.Манево Вишнівецького району Тернопільської області, ОСОБА_9 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком є ОСОБА_11 , матір`ю ОСОБА_7 .
Згідно копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 07 травня 1995 року Снігурівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, 07 травня 1995 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_13 ».
Постановою приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Голод О.С. від 12 липня 2021 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивачкою пропущено встановлений законом термін для прийняття спадщини, а також не надано відомостей про спільне проживання із спадкодавцем на час його смерті.
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №65539475, виданої 12 липня 2021 року приватним нотаріусом Голод О.С., за параметрами запиту ОСОБА_7 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Спадковому реєстрі інформація відсутня.
Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №056824, виданого 17 грудня 2004 року головою Лановецької райдержадміністрації, ОСОБА_7 на підставі розпорядження Лановецької райдержадміністрації від 29 серпня 2003 р. №348 є власником земельної ділянки площею 1,67 га у межах згідно з планом, що розташована на території Снігурівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Як вбачається з довідки №361, виданої 06 липня 2021 року старостою сіл Снігурівка, Мала Снігурівка, Маневе, Чайчинці, Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 бабуся позивачки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 та з нею на день смерті більше ніхто в даному господарстві не проживав і не був зареєстрований.
Позивачка ОСОБА_4 у шестимісячний строк не звернулася із заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини, що є перешкодою для спадкування майна за законом.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
У відповідності до ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття не залежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.
При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Відповідно до Правового висновку Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року по справі №6-85 цс 12 у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, встановлено, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч.3 ст.1272 ЦК України не застосовуються.
Відповідно до п.2 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до ст.1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст.1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:
1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;
2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.
Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ст.ст.76, 77 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки сторона позивача не надала суду доказів, що відповідачка ОСОБА_6 є спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_6 є неналежним відповідачем по справі.
Разом з тим, сторона позивача не залучила до участі у справі належних відповідачів територіальну громаду в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача, а також незалучення всіх відповідачів, які мають відповідати за позовом є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.
Тому, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.1218-1219, 1268-1269, 1272 ЦК України, ст.ст.12,13,81,141,263-265 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 ) ОСОБА_2 (місце проживання або місце знаходження АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_4 ) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л. І. Костів