Справа № 588/1067/21
№ провадження 2/588/21/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2022 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Безкоровайної А.С., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Охтирського районного нотаріального округу Сумської області ГРЕБІНИК Зоя Дмитрівна, про усунення від права на спадкування,

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача

Представник позивача адвокат Краснянський В.М. у червні 2021 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах ОСОБА_4 , який мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін справи ОСОБА_7 . Єдиним спадкоємцем за заповітом від 25.04.2003 року, який мав право на спадкування всього майна було визначено відповідача ОСОБА_2 , який звернувся із заявою про отримання спадщини, набув право власності на спадкове майно.

Позивач вважає, що його брат ОСОБА_2 , взагалі не мав права спадкування майна матері, вважає, що він його слід усунути від права спадкування після смерті матері, оскільки ОСОБА_7 , останній рік перед смертю, перебувала у тяжкому стані внаслідок хвороби. З боку відповідача не було жодної допомоги їхній матері. Померла перебувала під наглядом лікаря невропатолога з 12.02.2014 року з діагнозом «Інфаркт мозку в басейні лівої середньої мозкової артерії з правобічним геміпарезом та моторною афазією». Таких звернень за медичною допомогою, протягом 2014 року було близько десяти. Також після обстеження лікарем психіатром 25.04.2014 року ОСОБА_7 було встановлено діагноз: «Розлади особистості та поведінки внаслідок судинного захворювання головного мозку у вираженому ступені».

ОСОБА_4 мав проблеми зі здоров`ям станом на 2014 рік та теперішній час на обліку у лікаря ортопеда з діагнозом «Коксартроз І ступеню з больовим синдромом», проте він та його родина здійснювали догляд за хворою матір`ю.

Відповідачу та його родині було достовірно відомо про стан здоров`я померлої, адресу за якою вона постійного мешкала до смерті, проте відповідач жодного разу не відвідував матері, не брав участі у лікуванні та похованні. ОСОБА_2 проживав і проживає у м.Тростянець, тобто в одному з матір`ю населеному пункті, що не вимагало від нього коштів та часу для відвідування матері.

Позивач вважає, що поведінка відповідача свідчить про ухилення від надання допомоги матері, яка її потребувала, неодноразові усні звернення до нього щодо надання допомоги матері ним проігноровані.

Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд усунути від спадкування спадщини ОСОБА_2 за ОСОБА_7 ; визнати за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно після померлої ОСОБА_7 ; стягнути із ОСОБА_2 судові витрати по справі.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач ОСОБА_2 заперечив проти позову, за змістом відзиву просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом трирічного строку позовної давності, посилаючись на те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті якої він прийняв. Додані позивачем додатки до позовної заяви не підтверджують його ухилення від надання допомоги матері, перебування її в безпорадному стані та не доводить, що існувала потреба спадкодавця в допомозі саме від нього. Мати 25.06.2014 року, тобто менше ніж за чотири місяці до її смерті видала довіреність, посвідчену у Боромлянській сільській раді, якою уповноважила позивача ОСОБА_4 бути її представником, що на думку відповідача підтверджує, що мати сторін не перебувала в безпорадному стані, мала можливість звернутися до Боромлянської сільської ради оформити довіреність. Відповідач посилався на те, що його дружина та син відвідували його мати, у 2014 році, коли вона стала проживати разом з позивачем у м.Тростянець, а він намагався уникнути спілкування з братом та його родиною через неприязні відносини.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою суду від 01.07.2021 заяву позивача про забезпечення позову повернуто позивачу.

Ухвалою суду від 02.07.2021 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, а позовну заяву залишено без руху.

Представником позивача 09.07.2021 року надано клопотання про усунення недоліків та сплачено судовий збір.

Ухвалою суду від 12.07.2020 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 15.07.2021 року заяву представника позивача про забезпечення позову повернуто представнику позивача.

Відповідачем 29.07.2021 року подано відзив на позовну заяву.

16.08.2021 представником позивача подані клопотання про виклик свідків та додаткові докази.

Ухвалою суду від 18.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.10.2021, визначено новий склад суду в особі головуючого судді Щербаченко М. В. у зв`язку з звільненням з посади судді ОСОБА_8 за її заявою про відставку.

Ухвалою судді Щербаченко М.В. від 06.10.2021 року прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

Протокольними ухвалами від 08.11.2021 та 06.12.2021 було відкладено судові засідання для виклику свідків.

Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є синами ОСОБА_7 (а.с.9).

За життя 25.04.2003 ОСОБА_7 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д., зареєстрований в реєстрі за №1272, яким заповідач ОСОБА_7 заповіла все своє майно відповідачу ОСОБА_2 (а.с.62).

ОСОБА_7 з 2012 року перебувала на диспансерному обліку за місцем проживання у с.Боромля - у лікаря терапевта Боромлянської АЗПСМ з діагнозом: Церебральний атеросклероз ІІ ст. Хронічне порушення мозкового кровообігу. Вторинна артеріальна гіпертензія. Ішемічна хвороба серця: стабільна стенокардія напруги СН І ст.

З 12.02.2014 по 26.02.2014 ОСОБА_7 перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» з діагнозом: Інфаркт мозку в басейні лівої середньої мозкової артерії з правобічним гепарезом та моторною афазією.

У березні та квітні 2014 року мати сторін оглядалась лікарем невропатологом з діагнозом Наслідки інфаркту мозку.

З 25.04.2014 ОСОБА_7 після огляду лікарем психіатром установлений діагноз: Розлади психіки та поведінки внаслідок судинного захворювання головного мозку, призначено амбулаторне лікування.

У серпні 2014 року після огляду лікаря-терапевта ОСОБА_7 був також установлений діагноз: Облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок з трофічними порушеннями. Призначено і проведено з 23.09.2014 по 29.09.2014 стаціонар вдома.

Після огляду 01.10.2014 лікарем хірургом ОСОБА_7 також був установлений діагноз: Суха гангрена лівої гомілки (а.с.14).

Мати сторін померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Тростянець Сумської області (а.с.10).

Сторонами визнано, що відповідач як спадкоємець за заповітом у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті матері, за ним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 12.08.2020 у справі № 588/2253/19 визнано право власності у порядку спадкування на майно, належне матері ОСОБА_7 .

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми прав

Ураховуючи дату відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) спірні правовідносини регулюються ЦК України.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з частинами першою та другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У цій справі спір виник між спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7 . Спадкоємець за законом ОСОБА_4 вважає, що є підстави для усунення спадкоємця за заповітом ОСОБА_2 від права спадкування прав та обов`язків ОСОБА_7 .

У позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 як на фактичну та правову підстави усунення ОСОБА_2 від права на спадкування майна матері посилався на абзац другий частини 3 статті 1224 ЦК України, з огляду на повну бездіяльність відповідача від виконання обов`язку забезпечити підтримку, надати допомогу хворій матері, який не піклувався, не доглядав і взагалі не відвідував мати.

Відповідач, у свою чергу, за змістом відзиву, заперечуючи проти позову, посилався на відсутність підстав, які визначені не частиною 3, а частиною 5 статті 1224 ЦК України для усунення його від права на спадкування.

Правові підстави усунення спадкоємців від права на спадкування врегульовано статтею 1224 ЦК України.

Так, частиною першою встановлено, що не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом.

Отже, частина перша статті 1224 ЦК України встановлює підстави усунення спадкоємців від права на спадкування незалежно від того, здійснюється спадкування за законом чи за заповітом.

За змістом частини другої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

Тобто положення частини другої статті 1224 ЦК України необхідно розуміти так, що підстави для усунення спадкоємця за заповітом чи за законом від права на спадкування через умисні дії, в результаті яких збільшилася їхня частка у спадщині, може виникнути лише тоді, коли така особа перешкоджала спадкодавцеві виразити, змінити чи скасувати своє волевиявлення у заповіті.

Частини третя, четверта та п`ята статті 1224 ЦК України визначається підстави для усунення від права на спадкування за законом, а саме:

- батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини;

- батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом;

- не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу;

- за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Частина 6 статті 1224 ЦК України встановлює, що положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Змістовний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що законодавцем визначено три групи підстав усунення від права на спадкування.

Так, частина перша наведеної статті встановлює підстави усунення від права на спадкування як за законом, так і за заповітом.

Частина друга також встановлює підстави усунення від права на спадкування спадкоємців як за законом, так і за заповітом, але за умови перешкод, які створені «негідним спадкоємцем» спадкодавцеві при складанні, зміні чи скасуванні свого волевиявлення у заповіті, якщо такі діяння сприяли виникненню права на спадкування у нього або інших осіб або збільшенню його частки у спадщині.

Частини третя, четверта та п`ята статті 1224 ЦК України визначають підстави для усунення від права на спадкування саме за законом.

Отже, для правильного застосування положень статті 1224 ЦК України, потрібно визначати підстави позову, тобто фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги при усуненні відповідача від права на спадкування.

Указаний висновок щодо застосування норм статті 1224 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №734/3639/16-ц.

Як установлено судом відповідач у справі є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_7 , тому він не може бути усунений від права на спадкування майна матері з підстав, визначених частиною третьою статті 1224 ЦК України, на яку посилається позивач, а також з підстав, визначених частинами четвертою та п`ятою статті 1224 ЦК України.

Як уже зазначено судом підстави для усунення від права на спадкування «негідних» спадкоємців за заповітом визначені лише частиною 1 та 2 статті 1224 ЦК України лише у випадку, якщо такі спадкоємці умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців чи вчинили замах на їхнє життя, або якщо умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих.

Інших підстав для усунення спадкоємців за заповітом від права на спадкування стаття 1224 ЦК України не передбачає.

Позивачем не доведено підстав для усунення ОСОБА_2 від спадкування за заповітом з підстав, які визначені частинами 1 та 2 статті 1224 ЦК України.

Допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , суду показали, що після смерті батька позивача та відповідача їх мати ОСОБА_7 вдруге зареєструвала шлюб і стала з 2003 року проживати у с.Боромля, через що відповідач ОСОБА_2 перестав спілкуватись з матір`ю, негативно висловлювався на її адресу. Коли у 2014 році мати перенесла інфаркт, перебувала у лікарні, після чого її забрав до себе в родину доглядати позивач, відповідач жодного разу не прийшов до матері, яка потребувала постійного догляду, не цікавився нею, не надав допомогу, а після її смерті не був на похованні. Свідки зазначили, що ОСОБА_7 постійно питала про сина ОСОБА_2 , переймалась тим, що він не приходить до неї, хотіла з ним поспілкуватись.

Свідок сторони відповідача ОСОБА_17 , яка є дружиною ОСОБА_2 , суду показала, що коли ОСОБА_7 потрапила в лікарню дійсно її чоловік не приходив до неї, але приходила свідок, також відвідували її з сином вдома у позивача. ОСОБА_17 стверджувала, що доглядом за ОСОБА_7 з власної ініціативи займалась родина позивача, які забрали її до себе після лікарні і допомоги у догляді за нею вони не просили.

Показання свідків, які заявлялись стороною позивача для допиту на підтвердження самоусунення відповідача з 2003 по 2014 рік від догляду та піклування за матір`ю, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки відповідач, який набув право на спадкування майна ОСОБА_7 за заповітом, не може бути усунений від такого права з підстав, які визначені частинами 3-5 статті 1224 ЦК України.

Крім того, навіть за умови наявності підстав для застосування у цій справі приписів частини 3 або 5 статті 1224 ЦК України, показання свідків сторони позивача не є належними доказами необхідності для існування спадкодавця ОСОБА_7 надання відповідачем утримання та догляду відповідно до статей 202, 203 СК України, наявності у нього можливості для цього та свідомого ухилення від виконання покладеного на нього як на повнолітнього сина законом обов`язку. Також показання свідків не підтверджують того, що спадкодавець перебувала і залишилась сама у безпорадному стані і що мала місце потреба саме у догляді за нею з боку відповідача.

Саме по собі ухилення ОСОБА_2 від спілкування з матір`ю та його негативне ставлення до неї не може бути підставою для його усунення від права на спадкування за заповітом ОСОБА_7 .

За таких обставин, суд вважає, що позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позов задоволенню не підлягає, сума сплаченого позивачем ним судового збору не може бути йому компенсована.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 17.01.2022 року.

Сторони та інші учасники справи

Позивач

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

Третя особа

Приватний нотаріус Охтирського районного нотаріального округу Сумської області ГРЕБІНИК Зоя Дмитрівна, вул.Благовіщенська, 55 у м.Тростянець Сумської області

Суддя М.В. Щербаченко