КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №756/2936/21 Головуючий у 1 інстанції: Жук М.В.

Провадження №22-ц/824/527/2022 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

11 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,

за участю секретаря Стеблиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Кузьменка Сергія Івановича представника ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 008 414 грн 97 коп. у відшкодування матеріальної шкоди,заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 2 500 грн в якості відшкодування витрат запроведення оцінки та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 02 червня 2019 року о 16 год 30 хв. на перехресті вул. Богатирська з вул. Полярна в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода заучастю автомобіля марки «Mercedec-Benz GLC», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 ,та автомобіля марки «Mercedec-Benz 313 CD», д.н.з.НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до медичного закладу.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Власником автомобіля марки «Mercedec-Benz GLC», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 , яка на підставі усного договору надала право на користування вказаного автомобіля своємубатькові ОСОБА_1 .

Згідно Звіту про оцінку автомобіля №0189 від 12 серпня 2019 року вартість відновленого ремонту КТЗ з урахуванням зносу становить1 106 414 грн 84 коп.

За проведення експертної оцінки автомобіля було сплачено 2500 грн, що підтверджуються квитанцією від 12 серпня 2019 року №179.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що вбачається з Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземнихтранспортних засобів №ЕР.184435839 від 01 січня 2019 року.

Власник автомобіля ОСОБА_3 звернулася за відшкодуванням до страховика.

Поліс укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб, в межах до 100 000 грн (розмір франшизи становить 2 000 грн).

Отже, з урахуванням права на отримання страхового відшкодування від страховика в сумі 98 000 грн відповідач зобов`язаний відшкодувати на користь позивача матеріальну шкоду збитків, спричинених автомобілю внаслідок ДТП, у сумі 1 008 414 грн 97 коп.

Крім того, внаслідок ДТП у нього виникли страждання і моральні переживання, відбулосяпорушення звичайного життєвого укладу, а тому він має право на відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює в 50 000 грн.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції адвокат Кузьменко С.І. представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги те що, саме порушення ОСОБА_2 ПДР України стало причиною та умовою виникнення і настання ДТП, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП, а саме, пошкодження автомобілів та нанесення тілесних ушкоджень позивачу ОСОБА_1 .

У судовому засіданні адвокат Кузьменко С.І. представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Адвокат Яковенко А.О. представник ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, просив її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 червня 2019 року в м. Києві на перехресті вул. Богатирська та вул. Полярна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mercedes-Benz 313 CD, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу Mercedes-Benz GLC, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження в справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою встановлено, що 02 червня 2019 року о 16 год. 30 хв. у м. Києві на перехресті вул. Богатирська-Полярна Поштаренко П.Ф., керуючи автомобілем Mercedes-Benz 313 CD, д.н.з. НОМЕР_3 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.4 «Рух прямо або ліворуч», де перед початком та зміною напрямку руху ліворуч, що забороняється вимогою дорожнього знаку, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі транспортному засобу Mercedes-Benz GLC, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення та перекидання автомобіля Mercedes-Benz GLC, д.н.з. НОМЕР_4 , внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій автомобіля ОСОБА_1 був травмований. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4, р. 33 п. 4.4 ПДР України.

Зазначена обставина встановлена судом та відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Згідно зі Звітом СПД «ФОП ОСОБА_4 » №0189 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz GLC, д.н.з. НОМЕР_4 , з урахуванням зносу становить 1 106 414 грн 97 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що водій ОСОБА_2 на час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Авто Лайн» та виконував свої трудові обов`язки, а тому шкода, заподіяна працівником юридичної особи, відшкодовується саме юридичною особою.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Так, у матеріалах справи міститься тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_5, де зазначено, що транспортний засіб Mercedes-Benz 313 CD, д.н.з. НОМЕР_3 , перебував у користуванні ТОВ «Авто-Лайн».

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_2 04 квітня 2019 року він прийнятий на роботу в ТОВ «Авто-Лайн» на посаду водія автотранспортних засобів, з якої звільнений 31 липня 2019 року за власним бажанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при розгляді справ про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП України), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_2 , який керував належним на праві повного господарського відання ТОВ «Авто Лайн» (тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_6) автомобілем під час виконання своїх трудових обов`язків.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України ОСОБА_2 не несе майнової відповідальності за заподіяну ним матеріальну шкоду та відповідно до ст. ст. 130, 132-134 КЗпП України не несе відповідальності за моральну шкоду, оскільки обов`язок по її відшкодуванню покладається законом на роботодавця, вимог до якого позивачем не заявлено.

Зазначеним висновком суду першої інстанції повністю відхиляються доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кузьменка Сергія Івановича представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 січня 2022 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко