Єдиний унікальний номер 242/3162/15-ц
Номер провадження 22-ц/804/134/22
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року

м. Бахмут

справа № 242/3162/15-ц

провадження № 22-ц/804/134/22

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого Хейло Я.В.,

суддів Канурної О.Д., Космачевської Т.В.

за участю секретарі Гладух О.О.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ- КРЕДО»,

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 31 серпня 2021 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Черков В.Г), ухваленого в приміщенні суду в місті Селидове Донецької області,

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У 2015 році ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 03.10.2007 р. між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9/25ДС/0419/2007-ССклн, згідно з умовами якого банк надав позичальнику траншеві кредитну лінію у розмірі 150000,00 доларів США з розрахунку 13,55 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк по 02.10.2017 р.

02.05.2013 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях. Отже, відповідно до зазначеного договору про передачу активів та кредитних зобов`язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки № 9/25ДС/0419/П01/2007-ССклн від 03.10.2007 р. між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 , згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором.

Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 30.06.2015 р. у сумі 6052315,08 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 2716792,45 грн., сума заборгованості за відсотками 2334526,03 грн., пеня 901229,50 грн., сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу 327573,52 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках 53997,82 грн., судові витрати покласти на відповідачів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 31 серпня 2021 року позов задоволено.

Солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ-КРЕДО» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 6052315 грн. 08 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у зв`язку з спливом строку позовної давності.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Посилається на положення статтей 256, 257, 258, 260, 261, 530, 631 ЦК України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають цієї правовій позиції ВП Верховного Суду, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати відсотків кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Також звертає увагу, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права, що полягає у незастосуванні строків позовної давності за заявою відповідача.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шигімагін В.О. в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія ІВЕСТ-КРЕДО» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причину не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причину не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно умов кредитного договору №9/25ДС/0419/2007-ССклн від 03.10.2007 р. ВАТ «Кредитпромбанк» надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 150000,00 доларів США з розрахунку 13,55 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк по 02.10.2017 р. у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки № 9/25ДС/0419/П01/2007-ССклн від 03.10.2007 р., укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 (а.с. 5-11, 16-18)

02.05.2013 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях. (а.с. 32-40)

Згідно довідок ПАТ «Дельта Банк» від 02.07.2015 року станом на 30.06.2015 р. наявна заборгованість у сумі 6052315,08 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 2716792,45 грн., сума заборгованості за відсотками 2334526,03 грн., пеня 901229,50 грн., сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу 327573,52 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках 53997,82 грн. (а.с. 21, 22)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 порушили умови кредитного договору, строк виконання якого сплинув 02.10.2017 р., позивач ПАТ «Дельта Банк», набув право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого 10.08.2015 року, до спливу строку виконання зобов`язання, зазначеного в договорі, банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, розмір якої є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно умов кредитного договору №9/25ДС/0419/2007-ССклн від 03.10.2007 р. ВАТ «Кредитпромбанк» надав позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 150000,00 доларів США з розрахунку 13,55 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк по 02.10.2017 р. у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки № 9/25ДС/0419/П01/2007-ССклн від 03.10.2007 р., укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 (а.с. 5-11, 16-18)

02.05.2013 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях. (а.с. 32-40)

Згідно довідок ПАТ «Дельта Банк» від 02.07.2015 року станом на 30.06.2015 р. наявна заборгованість у сумі 6052315,08 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 2716792,45 грн., сума заборгованості за відсотками 2334526,03 грн., пеня 901229,50 грн., сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу 327573,52 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках 53997,82 грн. (а.с. 21, 22).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 8 грудня 2021 року ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» залучено до участі у справі у якості процесуального правонаступника позивача ПАТ «Дельта Банк».

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 554 ЦК України передбачено що, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пред`являючи позов до суду, предметом і підставою якого є стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач на підтвердження тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, додав до позовної заяви: копію кредитного договору, копію договору поруки, довідки про стан заборгованості за кредитним договором (а.с. 5-22).

Зі змісту договору вбачається, що кредит видано строком до 02.10.2017 року.

Банк звернувся до суду з позовом 10.08.2015 року, тобто до закінчення терміну дії договору.

Відповідно до пункту 4.6. договору у разі недотримання Позичальником умов договору , Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування кредитними коштами, відшкодування збитків. За наявності цих обставин, Банк надсилає рекомендованим листом на адресу позичальника письмове повідомлення-вимогу, де зазначає термін для дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування ним.

Докази направлення Банком такої письмової вимоги матеріали справи не містять.

Аналіз змісту статей 1054, 1050 і 559 ЦК України свідчить, що у разі, якщо кредитор за кредитним договором, у якому згідно із його умовами позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити неустойку (пеню, штраф) за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, змінив строк виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання), направивши повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту, при цьому договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, то відповідний строк для пред`явлення вимоги як до боржника, так і поручителів обчислюється з наступного дня, зазначеного кредитором у повідомленні (вимозі) про дострокове повернення кредиту як дата дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або після закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення.

Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України). До поручителя ?протягом шести місяців, якщозакінчення строку поруки не встановлено самим договором (частина четвертастатті 559 ЦК України), від датипорушення боржником встановленогобанком строку длядострокового повернення кредиту, недотримання яких може нести ризик лише для кредитора про втрату в майбутньому права на задоволення своїх вимог у примусовому порядку через суд.

За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Враховуючи, що вимоги кредитора та взяті позичальником зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку не виконані на час ухвалення судом рішення, а також частину другу статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Тому непред`явлення повідомлення (вимоги) про дострокове виконання зобов`язання з повернення кредиту, чи в разі її направлення: до встановленої дати дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або до закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення, саме по собі не є необхідною умовою подальшого задоволення позову.

Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Ненаправлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

Отже, суд першої інстанції, встановивши, що на час розгляду справи, що термін дії кредитного договору вже закінчився, наявна заборгованість за тілом кредиту станом на 30.06.2015 року не погашена, дійшов обґрунтованого висновку, що вона підлягає солідарному стягненню з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно.

Щодо вимог про стягнення процентів за кредитним договором апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3.2 кредитного договору №9/25ДС/0419/2007-ССклн від 03.10.2007 року укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 позичальник зобов`язується сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитами до «10» числа кожного календарного місяця включно, а також 02 жовтня 2017 року або в день повного дострокового погашення кредитів шляхом внесення готівки у касу Банку або безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.4 цього Договору. (том 1, а.с. 7)

За змістом статті 526, частини 1 статті 530, статті 610 та частини 1 статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

Зазначені висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 не заперечував того, що погашення відсотків після укладання договору ні боржником ні поручителем не здійснювалось та відповідач належними доказами це не спростував.

Відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, враховуючи, що ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду 10.08.2015 року, він має право на стягнення відсотків за користування кредитом в межах строку позовної давності з 10.08.2012 року по 10.08.2015 року.

Розрахунок заборгованості за відсотками (порядок нарахування, суми,розмір погашення) за договором №9/25ДС/0419/2007-ССклн від 03.10.2007 року укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

З метою виконання наведених вимог закону та перевірки доводів апеляційної скарги ухвалою Донецького апеляційного суду від 08 грудня 2021 року було витребувано з ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО» детальний розрахунок заборгованості (тіло, відсотки та штрафні санкції) за кредитним договором №9/25ДС/0419/2007-ССклн від 03.10.2007 року укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 .

18 січня 2022 року ТОВ «ФК ІНВЕСТ-КРЕДО» на виконання ухвали апеляційного суду надано розрахунок заборгованості за кредитним договором з якого вбачається, що заборгованість на тілом кредиту на теперішній час складає 2401990,15 грн., заборгованість за відсотками за період з21.05.2013 року по 05.08.2020 року складає 3741768,45 грн.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зі змісту наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір заборгованості за відсотками за період з 21.05.2013 року по 10.08.2015 року складає 1007,33 доларів США, встановити та перевірити розмір заборгованості за відсотками за період з 10.08.2012 року по 10.08.2015 року (в межах строку позовної давності) з наданого розрахунку не уявляється можливим, а тому з урахуванням наданих позивачем доказів з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за відсотками за період з 21.05.2013 року по 10.08.2015 року у розмірі 1007,33 доларів США, що на час ухвалення судового рішення за курсом НБУ складає 28618,25 грн.

Враховуючи, що ні позивачем ні його правонаступником - ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО», не надано суду належних доказів на підтвердження розрахунку штрафних санкцій, які позивач також просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку , а саме 3% від простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 53997, 82 гривень та пені у сумі 901229,50грн. у цієї частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Наявні у матеріалах справи довідки від 2 липня 2015 року, видані тимчасовою адміністрацією ПАТ «Дельта Банк» не є належним доказом, оскільки інформацію щодо предмету доказування не містить (а.с.21-22).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Банк у позові просив стягнути з відповідачів 3 % річних від простроченої заборгованості по тілу кредита за неналежне виконання грошового зобов`язання у сумі 327573,52 гривень.

З огляду на доведеність вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, яка згідно наданого розрахунку складає 2401990,15грн. апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, в межах трирічного строку позовної давності,виходячи із розрахунку 2401990,15 х 3 % х 3 роки = 216179,11 грн.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що в межах заявлених позовних вимог та наданих позивачем доказів, доведеними та такими що підлягають стягнення в даному спорі є заборгованість за тілом кредиту у сумі 2401990,15 грн., заборгованість за відсотками за період з 21.05.2013 року по 10.08.2015 року у сумі 28618,25 грн. та 3% річних у сумі 216179,11 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи та задоволення позовних вимог у розмірі 2646787,51 гривень, що складає 43% від суми позову; сплату відповідачем ОСОБА_2 судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 2740, 50 гривень; слід стягнути з позивача ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1173, 83 гривень; стягнути з відповідача ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 1566, 66 гривень. Та з ФК на користь держави 3261,19 гривень.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 31 серпня 2021 року скасувати.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ-КРЕДО» заборгованість за кредитним договором № 9/25ДС/0419/2007-ССклн від 03.10.2007 року за тілом кредиту у розмірі 2401990,15 (два мільйона чотириста одну тисячу дев`ятсот дев`яносто ) гривень 15 копійок , заборгованість за відсотками за період з 21.05.2013 року по 10.08.2015 року у розмірі 28618(двадцять вісім тисяч шістсот вісімнадцять ) гривень 25 коп., неустойку у розмірі 216179 (двісті шістнадцять тисяч сто сімдесят дев`ять) 11 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1173, 83 гривень; стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 1566, 66 гривень, стягнути з ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО» з на користь держави судовий збір у розмірі 3261,19 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: