ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3145/21 Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М.
Провадження № 22-ц/817/147/22 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Стецюк М.А.

учасників справи: представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Денис А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/3145/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Денис Андрій Ігорович на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,, постановленого суддею Грицай К.М., повний текст рішення виготовлено 01 вересня 2021 року, -

ВСТАНОВИв:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 02 січня 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали Договір позички нежитлового приміщення загальною площею 63,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . 25 червня 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір дарування приміщення, відповідно до якого йому передано у власність вищевказане приміщення. Після закінчення терміну дії договору відповідач нежитлове приміщення йому не повернув. Враховуючи вищенаведене просить суд витребувати з володіння ОСОБА_1 нежитлове приміщення загальною площею 63,3 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 . та зобов`язати ОСОБА_1 повернути на користь власника ОСОБА_2 нежитлове приміщення загальною площею 63,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на норми ст.ст.833,836 ЦК України, що регулюють правовідносини з договору позички.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 серпня 2021 року зобов`язано ОСОБА_1 повернути нежитлове приміщення загальною площею 63,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 власнику ОСОБА_2 згідно договору позички від 02 січня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2021 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Дениса Андрія Ігоровича про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 серпня 2021 року відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Денис А.І. подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення у даній справі, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та в неповному обсязі з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи .

Зазначає, що позивачем не доведено жодним із допустимих доказів про витребування спірного майна у володінні ОСОБА_1 . Жодних перешкод власнику користуватись примішенням за адресою АДРЕСА_1 він не чинить та не чинив.

Вважає, що позивачем також не доведено факт ухиляння відповідача від обов`язку повернути нежитлове приміщення та факту продовження відповідачем використовування спірного приміщення. Тому він неє належним відповідачем у даній справі.

Предметом заявленого позову у справі було витребування майна з чужого незаконного володіння. Однак у справі відсутні заяви позивача про зміну предмету позовних вимог. Вважає, що судом в порушення процесуального законодавства змінено предмет позовних вимог та частково задоволено позов зобов`язано його повернути нежитлове приміщення, тоді як позивач вказував про витребування майна з чужого незаконного володіння.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а ОСОБА_1 є належним відповідачем у справі.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що позивач не довів факт ухилення відповідача від обов`язку повернути повернути нежитлове приміщення та факту продовження відповідачем використання спірного майна спростовуються матеріалами справи, а сам представник відповідача не надав суду жодного належного доказу, який би вказував на протилежне.

Факт ухиляння відповідача від обов`язку повернути нежитлове приміщення, отримане згідно Договору позички від 02 січня 2019 року підтверджується і тим, що відповідач дізнавшись про наявність рішення Тернопільського міськрайонного суду не намагається добровільно його виконати.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи.

Позивач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заперечив апеляційну скаргу. Рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим .

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 січня 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали Договір позички нежитлового приміщення загальною площею 63,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Термін дії договору до 31 грудня 2019 року.

Згідно п. 2.3.1 вищевказаного договору позичкодавець має право після закінчення терміну дії даного Договору вимагати від користувача повернення нежитлового приміщення у належному стані.

02 січня 2019 року відповідачу передано у строкове безоплатне користування нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом приймання-передачі до Договору позички нежитлового приміщення від 02 січня 2019 року.

Згідно Договору дарування приміщення від 25 червня 2019 року, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 63,3 кв.м.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 171904272 від 27.06.2019 року, право власності на приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2

08 вересня 2020 року позивач направляв ОСОБА_1 повідомлення з вимогою звільнити нежитлове приміщення площею 63,3 кв.м., яке знаходиться по АДРЕСА_1 до 18 вересня 2020 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги та зобов`язуючи відповідача повернути нежитлове приміщення власнику ОСОБА_2 згідно договору позички, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача порушені відповідачем.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до Відповідно до ч. 1 ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Згідно ч. 1 ст. 832 ЦК України позичкодавець має право на відчуження речі, яка передана ним у користування. До набувача речі переходять права та обов`язки позичкодавця.

Користувач зобов`язаний повернути річ після закінчення строку договору в такому самому стані, в якому вона була на момент її передання, що п. 3 ч. 2 ст. 833 ЦК України.

Як слідує з вимог ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не було повернуто позивачу чи попередньому власнику ОСОБА_3 ОСОБА_1 та обгрунтовано встановив, що відповідач не виконав умови Договору позички нежитлового приміщення від 02 січня 2019 року щодо повернення спірного приміщення.

Посилання скаржника на те, що позивачем не доведено факт ухиляння відповідача від обов`язку повернути нежитлове приміщення та використовування спірного приміщення не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме, актом прийому-передачі до договору позички нежитлового приміщення від 2 січня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_3 передала у строкове та безоплатне користування ОСОБА_1 нежитлове приміщення площею 63.3 кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_1 та відповідачем не надано належних доказів, які б вказували на повернення спірного майна.

Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання відповідача щодо передачі позивачу нежитлового приміщення виникли на підставі Договору позички від 02 січня 2019 року, неналежне виконання яких призвело до порушення прав позивача.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив повернути нежитлове приміщення, яке належить йому на праві власності.

За змістом норм чинного законодавства, Договір позички є підставою виникнення права Користувача (Відповідача) користуватися нежитловим приміщенням упродовж строку дії даного Договору, а припинення Договору позички є підставою виникнення обов`язку Відповідача повернути Позичкодавцю (Позивачу) річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані, який було обумовлено в Договорі. Після спливу строку дії Договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з повернення речі свідчить про неправомірне користування майном зі сторони Відповідача.

Згідно ст.836 Цивільного кодексу України якщо після припинення договору Користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд зобов`язавши його повернути нежитлове приміщення, змінив предмет позовних вимог, оскільки позивач просив витребувати майно з чужого незаконного володіння, колегія суддів відхиляє, як необґрунтовані, оскільки із позову вбачається, що позивач просить у тому числі повернути на користь власника ОСОБА_2 нежитлове приміщення загальною площею 63.3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , посилаючись на норми ст.ст.833,836 ЦК України (а.с.2), що регулюють правовідносини з договору позички і саме ці вимоги були задоволені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження своїх позовних вимог сторона позивача посилається і доводить наступне.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи. Інші доводи апеляційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Оскільки місцевим судом повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обгрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення а судове рішення без змін.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені в апеляційному суді у вигляді сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на відповідача в межах сум, ним понесених.

Керуючись ст. ст.367, 374, 375, 381-383, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Денис Андрій Ігорович залишити без задоволення.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 серпня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційному суді покласти на відповідача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 січня 2022 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Шевчук Г.М.