справа № 489/6760/21 провадження №2/489/593/22
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат та аліментів на утримання дитини та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

встановив:

У жовтні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його (заробітку) доходу, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; додаткові витрати на утримання спільної доньки у розмірі 500,00 грн. з моменту подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від усіх видів (заробітку) доходу, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що вони з відповідачем проживали разом без реєстрації шлюбу. Від цих відносин, ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька ОСОБА_3 . На теперішній час сторони проживають окремо, донька проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні та піклуванні. Відповідач добровільної допомоги на утримання позивача та дитини не надає, життям та здоров`ям останньої не цікавиться, при цьому, інших утриманців, неповнолітніх дітей немає, стан здоров`я має добрий, матеріальний стан забезпечений. Він працює на постійній основі та отримує чималу заробітну плату, розмір якої від позивача приховує. За такого, позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання та утримання дитини у визначеному нею розмірі. Щодо обґрунтування позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини зазначила, що дитина часто хворіє та потребує додаткового оздоровлення.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою останнього відомого місця реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони записані батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №492.

Зі змісту позовної заяви вбачається, та не заперечується сторонами, що малолітня донька сторін проживає разом з позивачем.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Абзацом першим пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Оцінивши в сукупності наявні в справі докази, враховуючи, що батьки несуть обов`язок щодо утримання дітей рівноцінно, відповідач є працездатною особою, доказів перебування на його утриманні інших осіб не надано, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходив з наступного.

За положеннями статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на позивача не надає, є працездатною особою, відомості щодо знаходження на його утриманні інших осіб в матеріалах справи відсутні, суд вважає вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини такими, що підлягають задоволенню.

Між тим, суд не в повній мірі погоджується з розміром аліментів, визначеним позивачем, адже на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина, та вважає достатнім стягненням з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 12.10.2021, до досягнення дитиною трирічного віку.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, суд виходив з наступного.

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.09.2018 у справі № 761/6933/17.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину, позивач посилається на те, що дитина хворіє та потребує додаткового оздоровлення, придбання медичних препаратів. Однак, будь-яких доказів, на підтвердження вказаних обставин позивачем надано не було. Крім того, жодних доказів з яких було б можливо встановити розмір реально понесених або прогнозованих витрат, які необхідно здійснити для лікування дитини, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд, на підставі досліджених доказів, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 у частині вимог про стягнення додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не підтверджено належними доказами наявність таких додаткових витрат та їх розмір.

Враховуючи, те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимоги статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1816,00 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 80, 84, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат та аліментів на утримання дитини та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 12.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 12.10.2021 до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 коп.).

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 19.01.2022.

Суддя І.В.Коваленко