Справа № 755/9525/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 січня 2022 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Шпортун С.В.

за участі секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (далі - Банк, позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_1 (далі - позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 03.12.2019 ОСОБА_1 уклав договір банківського рахунку з кредитуванням, приєднавшись до Умов та Правил надання банківських послуг в банку, шляхом підписання Анкети-Заяви, на підставі чого йому було видано платіжну картку і встановлено кредитний ліміт зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови та Правила передбачають можливість зміни кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами, які розміщені на банківському сайті складає між ним та банком кредитний договір.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, утім відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань допустив заборгованість за кредитом, яка станом на 12.04.2021 року складає 24 274, 08 грн., з яких: 18 143,07 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6 131,01 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - штраф, які у добровільному порядку не погашає, що послугувало підставою звернення позивача до суду із даним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року справу передано за підсудністю на розгляд до Липовецького районного суду Вінницької області.

Ухвалою суду від 28.09.2021 справу прийнято до провадження Липовецького районного суду Вінницької області та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву.

У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у даній справі в разі неявки відповідача.

Судом встановлено, що поштове відправлення спрямовані на адресу відповідача про день та час розгляду справи повернуто до суду за відомостями «Укрпошти» з відміткою про «відмову адресата від одержання».

Відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посилання про відому отримати судову повістку, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Ухвалою суду від 04.01.2022 вирішено здійснювати заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ураховуючи вищевикладене, суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалює заочне рішення, на підставі наявних в справі даних та письмових доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, зі змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку № б/н від 03.12.2019, відповідач ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку виявив бажання оформити на своє ім`я кредит.

На підтвердження узгодження умов кредитного договору позивачем надано до позову Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому зазначено умови кредитування за кількома продуктами - картками "Універсальна", картка "Універсальна Голд", картка «Зелена» з різними умовами кредитування і відсотковими ставками, можливі ліміти кредиту, строк кредитування, можливі варіанти процентних ставок (річних) за обраними кредитами, варіанти витрат за кредитом, реальну річну процентну ставку від витрат, тощо (а.с.6 на звороті та 7), та на якому вказано, що вказаний документ підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком ОСОБА_1 ..

З наданого розрахунку заборгованості, якими позивач обґрунтовував свої вимоги вбачається, що ОСОБА_1 було встановлено процентну ставку 44, 4% річних, станом на 12.04.2021 відповідач допустив заборгованість за вказаним кредитом, яка складає 24 274, 08 грн., з яких: 18 143,07 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6 131,01 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - штраф, які у добровільному порядку відповідач не погашає.

Підставою позову позивач зазначив невиконання відповідачем кредитних зобов`язань за укладеним відповідачем договором про надання банківських послуг, що пов`язані із отриманням кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем, як Банком і відповідачем, як споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів"), виникли договірні правовідносини, що витікають з договору банківського карткового рахунку з кредитуванням, що укладався шляхом приєднання позивача до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, який є публічним.

Верховний Суд України у постанові від 11.03.2015 року по справі N 6-16цс-15 дійшов слідуючих висновків щодо застосування норм права у випадках укладення правочину шляхом приєднання до умов публічного договору без наявності підпису споживача, де зазначено, що з гідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У справі, яка переглядається, суд касаційної інстанції не звернув уваги на те, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, не містять підпису відповідача. При цьому суд не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Адже, зміст пункту 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, що зазначений у цих Умовах і в заяві позичальника від 14 вересня 2006 року, містить розбіжності. Крім того, у заяві позичальника від 14 вересня 2006 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. У зв`язку із цим доводи особи про неознайомлення його з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) не можна визнати необґрунтованими, такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 14 вересня 2006 року ".

Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує також правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі N 342/180/17, де вказано, що "Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Суд враховує, що принцип відсутності доказів розуміння відповідачем і узгодження саме тих умов договору при підписанні анкети, які містяться у наданих позивачем до позову, не залежить від назви документів, що містять такі умови договору, зокрема у даному випадку це Умови, Правила надання банківських послуг, Тарифи Банку, тощо.

Суд враховує, що позивач не надав належних, допустимих і достатніх доказів, що саме з наданими Банком до позову "Умовами і правилами надання банківських послугу у А Банку" погоджувався відповідач, підписуючи анкету - заяву позичальника, оскільки вказані Умови та правила, не містять підпису позичальника, отож ці Умови і правила не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору N б/н від 03.12.2019.

За вказаних обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ "Акцент-Банк" дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", повідомив про умови кредитування та узгодив з відповідачем, як споживачем, саме ті умови, які вважав узгодженими Банк.

Також суд враховує, що доданий до позову Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а. с. 6 на звороті та 7) містить інформацію щодо умов кредитування за кількома продуктами - картками "Універсальна" та картка "Універсальна Голд", картка «Зелена» з різними умовами кредитування і відсотковими ставками, проте матеріали справи не містять жодних доказів, який саме вид продукту обрав відповідач, яка саме кредитна картка видавалась та чи видавалась вона взагалі, а тому неможливо встановити на яких саме із зазначених умов відбулось кредитування відповідача як споживача.

Крім цього, судом встановлено, що до матеріалів справи не додано жодних доказів на підтвердження зарахування коштів на рахунок позичальника зазначених ним у заяві.

Анкета - заява, яка підписана відповідачем не містить розміру кредитного ліміту, строку кредитування та інших істотних умов кредитного договору.

Відтак, Банк належними і допустимими доказами не довів суду узгодження сторонами умов кредитного договору, власне їх умови, а тому і обов`язковість їх виконання та достовірність розміру заборгованості, наведеної у розрахунку.

Зі змісту ст. ст. 77-80 ЦПК України докази мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, передбаченими ст. ст. 77-80 ЦПК України.

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Зважаючи на обов`язки щодо надання доказів, передбачені ст. ст.81, 83 ЦПК України, позивач мав надати належні, допустимі, достовірні і достатні докази відкриття карткового рахунку, надання відповідачу грошових коштів за кредитним договором, наявності та розміру заборгованості.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції здійснені протягом операційного дня і виписка про рух коштів є таким первинним документом, що підтверджує як отримання відповідачем кредитних коштів банку так і їх рух.

При цьому, суд враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості без виписки з особового рахунку відповідача, відповідних квитанцій, сам по собі не може являтись достатнім доказом наявності та розміру заборгованості відповідача, оскільки не є первинним документом на підтвердження руху грошових коштів.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, яким він обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити у повному обсязі.

Розподіл витрат суд здійснює згідно Глави 8 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені на його рахунок.

Керуючись ст.1046, 1054 ЦК України, ст. 2, 12, 13, 83, 259, 263, 265, 268, 273, 279, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (місце знаходження: вул. Батумська, 11, м. Дніпро, 49074) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості, - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Світлана ШПОРТУН