ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 січня 2022 року

м. Харків

справа № 643/19382/20

провадження № 22-ц/818/926/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Маміної О.В., Яцини В.В.,

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережи»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року в складі судді Довготько Т.М.,

у с т а н о в и в :

У грудні 2020 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережи» (далі КП «ХТМ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що КП «ХТМ» надає послуги з теплопостачання згідно з Законом Україні "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами надання послуг з централізованного опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем. Станом на 01 листопада 2020 року внаслідок неповної оплати відповідачем наданих послуг утворилась заборгованість за період з 01 листопада 2011 року по 31 жовтня 2020 року в розмірі 17001,11 грн, 3 % річних 1466,26 грн та 2104, 59 грн інфляційних втрат. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» заборгованість в зазначеному розмірі в судовому порядку.

10 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому просив

відмовити у задоволенні позову. Крім того, просив суд першої інстанції застосувати строк позовної давності.

Відзив мотивовано тим, що 08 вересня 2016 року він звернувся з заявою до Московської філії КП «ХТМ», в якій відмовився від надання послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 і просив відключити вказану квартиру від системи централізованого опалення будинку. Однак, йому було відмовлено в відключенні його квартири від системи теплопостачання. Зазначив, що він 11 жовтня 2016 року самостійно відключив свою квартиру від системи централізованого опалення і здійснив демонтаж радіаторних батарей, на які подавався теплоносій, отже з жовтня 2016 року і до жовтня 2020 року він не користувався послугами з централізованого опалення. Доказів на підтвердження того, що послуга з централізованого опалення надавалась в опалювальний період позивачем не надано, договір з КП «ХТМ» він не укладав. Позов в частині вирішення спору про стягнення заборгованості за період з 01 січня 2011 року по грудень 2017 року просив залишити без задоволення у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з грудня 2017 року по жовтнь 2020 року в розмірі 26950, 91 грн, інфляційні втрати - 1902,77 грн, 3 % річних 1370, 85 грн та 1303, 24 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що несвоєчасна оплата заборгованості за послуги теплопостачання призвела до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню в судовому порядку. З урахуванням строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, заборгованість підлягає стягненню за період з грудня 2017 року по жовтень 2020 року в розмірі 26950, 91 грн, інфляційні втрати - 1902,77 грн, 3 % річних 1370, 85 грн та 1303, 24 грн судового збору.

10 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга, враховуючи уточнення, мотивована тим, що 07 липня 2021 року судом першої інстанції було розглянуто справу за відсутності належно повідомлених учасників справи та свідків, клопотання про допит яких задоволено в судовому засіданні 06 липня 2021 року. Крім того, вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні його заяв про залишення позову без розгляду, про закриття провадження в частині позовних вимог, про витребування доказів, про огляд доказів та про ознайомлення з матеріалами справи 06 липня 2021 року та 07 липня 2021 року. Зазначає, що на підставі пункту 12 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» 08 вересня 2016 року він звернувся з заявою до Московської філії КП «ХТМ», в якій повідомив про відмову від надання йому послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , і просив відключити квартиру від системи централізованого опалення будинку, однак листом Московської філії КП «ХТМ» від 12 вересня 2016 року, йому було відмовлено в відключенні його квартири від системи теплопостачання. У зв`язку з цим 11 жовтня 2016 року самостійно відключив свою квартиру від системи централізованого опалення і здійснив демонтаж радіаторних батарей, на які подавався теплоносій. Таким чином, в період с жовтня 2016 року по жовтень 2020 року він не користувався послугами з теплопостачання.

10 грудня 2021 року ОСОБА_2 представник КП «ХТМ» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм процесуального та матеріального права на підставі поданих позивачем доказів, яким надана належна оцінка.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини першої статті 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає у квартирі АДРЕСА_2 та є споживачем послуг з теплопостачання (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268), Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22листопада 2005року №4 (далі - Порядок).

Як вбачається з пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Пунктом 26 Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31жовтня 2007 року № 1268 до Порядку було внесено зміни, а саме, передбачено, що відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в окремих квартирах багатоквартирних будинків з ініціативи окремих споживачів не може бути здійснено, а відключення багатоквартирних будинків в цілому здійснюється з ініціативи усіх споживачів.

Із пункту 1.2 Порядку (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії.

Пунктами 2.1-2.2.2 Порядку передбачено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до комісії з письмовою заявою про відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання, в якій зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

У пунктах 2.3-2.7 Порядку визначено, що отримання технічних умов може виконуватись безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Проект також узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконуються у міжопалювальний період. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Із пункту 2.6 Порядку вбачається, що по закінченню робіт складається акт про відключення квартири від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання населенню послуг з централізованого теплопостачання.

Відповідно до частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою в статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладаються законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Матеріали справи не містять доказів, зокрема, копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання відповідачам послуг з постачання тепла, відсутній акт про відключення квартири АДРЕСА_2 від мереж централізованого теплопостачання, затверджений постійно діючою міжвідомчою комісією.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Із пункту 22 Правил вбачається, що точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Таким чином, КП «ХТМ» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого теплопостачання, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги.

У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення приміщення від мереж теплопостачання.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

В лютому 2021 року ОСОБА_1 подав клопотання про застосування строків позовної давності.

Отже, встановивши, що КП «ХТМ» надає послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає відповідач, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за спожиті послуги.

З урахуванням клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції вірно встановив, що заборгованість за період з 01 січня 2011 року по листопад 2017 року не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Розмір заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з грудня 2017 року по жовтня 2020 року відповідачем не спростовано.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання також виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до статтей 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору (стаття 64 ЖК України).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь - якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Правом вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних кредитор наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Саме такого правового висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Порядок нарахування 3 % річних та інфляційних втрат наведений відповідачем в апеляційній скарзі судова, колегія не приймає до ували, з огляду на таке.

Розмір інфляційних витрат визначається за допомогою середніх індексів інфляції із розрахунку за кожен місяць, а потім: сума боргу: 100*індекс інфляції.

Розмір 3 % річних визначено за допомогою наступної формули: (сума боргу) : 100*3* (дні) : 365.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь 3 % річних та інфляційних втрат з урахуванням строків позовної давності.

Крім того, вирішуючи спір, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що за адресою: АДРЕСА_1 особовий рахунок НОМЕР_1 було відкрито на ім`я ОСОБА_1 . Факт відсутності договору про надання житлово - комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що 07 липня 2021 року судом першої інстанції було розглянуто справу за відсутності належно повідомлених учасників справи та свідків, клопотання про допит яких задоволено в судовому засіданні 06 липня 2021 року судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 07 липня 2021 року був присутній при розгляді справи, однак покинув зал судового засідання до ухвалення рішення по справі, що підтверджується журналом судового засіданні. Крім того, в матеріалах справи знаходиться Акт Московського районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року, складений помічниками судді Скуратівською І.А., Залевським О.Г. та секретарем судового засідання Хотян К.В., відповідно до якого ОСОБА_1 після оголошення перерви у судовому засіданні, відмовився від підпису у розписці щодо повідомлення про дату та час наступного судового засідання призначеного на 07 липня 2021 року (а. с. 20, 39- 40).

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості забезпечити явку заявлених ним свідків на судове засідання, призначене на 07 липня 2021 року.

Посилання на те, що з жовтня 2016 року до жовтня 2020 року ОСОБА_1 не користувався послугами з централізованого опалення у зв`язку з тим, що 11 жовтня 2016 року самостійно відключив свою квартиру від системи централізованого опалення і здійснив демонтаж радіаторних батарей, на висновок суду про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» заборгованості за послуги з теплопостачання з урахуванням строків позовної давності не впливає.

Дана обставина була предметом судового розгляду. Рішенням Московського районного суду від 31 жовтня 2017 року по справі № 643/133/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2018 року та постановою Верховного Суду від 18 червня 2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «ХТМ» про визнання протиправних дій з нарахуванням платежів за послуги центрального опалювального сезону 2016-2017 року у зв`язку з фактичною відсутністю послуг відмовлено.

Відмова суду першої інстанції в задоволенні клопотань позивача про витребування доказів, про огляд доказів на правильність вирішення справи не впливає, а обставини, на які в своїх клопотаннях вказував позивач, встановлені судами за результатами дослідження інших доказів, яким надана належна оцінка.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції також не спростовують, зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 369, п. 1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 14 січня 2022 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді О.В.Маміна

В.Б.Яцина