Справа № 354/171/18
Провадження № 22-ц/4808/174/22
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.

секретаря Мельник О.В.

представників: ТзОВ «Демос Буд» адвоката Щербаня Д. М.;

ОСОБА_1 адвоката Кузика В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Демос Буд» Щербаня Дмитра Миколайовича на рішення Яремчанського міського суду від 07 вересня 2021 року, ухвалене в складі судді Ваврійчук Т.Л. в м. Яремче, повний текст складено 17 вересня 2021 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Демос Буд» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Улютому 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Демос Буд» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 200 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 грудня 2015 року ТОВ «Демос-Буд» було перераховано ОСОБА_2 на її банківський рахунок № НОМЕР_1 кошти в сумі 200 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №73. Між сторонами не існувало договірних зобов`язань, а такий переказ є помилковим. Так, у 2015 році ТОВ «Демос-Буд», яке є проектно-будівельною компанією планувало здійснювати будівельні роботи на одному із об`єктів у Київській області, які включали етап розробки проекту ландшафтного дизайну та з цією метою проводило перемовини із відповідачкою, яка є фахівцем у даній галузі. В ході проведення цих перемовин позивачу і стало відомо про реквізити банківського рахунку ОСОБА_1 . Однак, сторонам не вдалося дійти згоди щодо подальшої співпраці. За відсутності укладених між сторонами договорів та інших законних підстав для перерахування коштів, зазначені кошти є безпідставно набутими у відповідності до ст.1212 ЦК України. Позивачем неодноразово направлялись на адресу відповідача вимоги про повернення безпідставно набутих коштів, які залишились без відповіді, а тому дані кошти підлягають стягненню у судовому порядку. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Демос-Буд» безпідставно набуті нею грошові кошти у сумі 200 000 грн та 3 000 грн сплаченого судового збору.

Рішенням Яремчанського міського суду від 07 вересня 2021 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Демос-Буд» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів відмовлено. Заходи забезпечення позову, вжиті у цивільній справі №354/171/18 згідно ухвали Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03 липня 2018 року у виді накладення арешту у межах суми стягнення - 200 000 грн на належну ОСОБА_1 на праві власності квартиру, загальною площею 105,9 кв.м., скасовано.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Демос Буд» Щербань Д.М. подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 безпідставно набула кошти в розмірі 200 000 грн. Таким чином, в останньої виник обов`язок повернення цих котів на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Крім того, суд прийшов до передчасного висновку про небросовісність дій товариства щодо не звернення до банку з вимогою про повернення вказаних коштів, оскільки відкликання платежу допускається лише до його списання. Та обставина, що товариство не відкликало платіж не позбавляє права стягнення з ОСОБА_1 безпідставно набутих коштів. Посилання на те, що вказаний платіж був авансовим на виконання робіт із розробки проекту дизайну інтер`єру житлового будинку у с. Лютіж Вишкородського району спростовується відстуністю договірних відносин між товариством та ОСОБА_1

19 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечив. Вказує, що відповідач надала докази виконаних проектних робіт, за які отримала вказані кошти, а тому вони не є безпідставно набуті в силу вимог ст. 1212 ЦК України.

У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Демос Буд» Щербань Д. М.підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу.

Представник ОСОБА_1 заперечив доводи апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Демос Буд», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту набуття відповідачем грошових коштів безпідставно внаслідок помилки їх перерахування, а тому у задоволенні позову ТОВ «Демос-Буд» про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно набутих грошових коштів в сумі 200 000 грн відмовлено за недоведеністю.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що позивач ТОВ «Демос -Буд» з 27 квітня 1998 року зареєстроване як суб`єкт підприємницької діяльності юридична адреса: 04655 м. Київ, вул. Глибочицька, 72 офіс 307, та здійснює господарську діяльність за КВЕД 43.22-монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 43.31-штукатурні роботи; 43.33 -покриття підлоги й облицювання стін; 43.34 малярні роботи та скління; 43.91 покрівельні роботи; 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12 лютого 2018 року(т.1 а.с.32-38).

23 грудня 2015 року згідно платіжного доручення №73 ТОВ «Демос-Буд» перерахувало на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у сумі 200 000 грн. У графі призначення платежу зазначено: ІПН НОМЕР_3 надання поворотної фінансової допомоги згідно договору №77 від 23 грудня 2015 року ОСОБА_1 (т.1 а.с.14).

Із довідки ПАТ «КБ «ПриватБанк» №13950684/7097131 від 30 травня 2017 року вбачається, що з рахунку ТОВ «Демос-Буд» № НОМЕР_4 був здійснений 23 грудня 2015 року платіж у розмірі 200 000 грн. UAN#737582 ІПН надання поворотної фінансової допомоги згідно договору №77 від 23 грудня 2015 року ОСОБА_1 (т.1 а.с.13).

08 листопада 2016 року за вих. №43 ТОВ «Демос-Буд» направило ОСОБА_1 вимогу про невідкладне повернення грошових коштів, в якій зазначило вимогу невідкладно(протягом семи календарних днів) повернути грошові кошти в сумі 200 000 грн., перераховані ТОВ «Демос-Буд» 23 грудня 2015 року згідно платіжного доручення №73. Зазначено, що у разі невиконання даних вимог товариство звернеться до суду із позовом про примусове стягнення вказаної заборгованості(т.1 а.с.15).

Вказана вимога була відправлена позивачем на адресу ОСОБА_1 10 листопада 2016 року засобами поштового зв`язку цінним листом із описом вкладення в якому зазначені: лист від 10 листопада 2016 року, вимога №43 від 08 листопада 2016 року, довіреність №41/1 від 21 вересня 2016 року(т.1 а.с.19-20).

За змістом повідомлення ТОВ «Експрес Мото Україна» за вих.№284 від 14 листопада 2016 року вбачається, що 11 листопада 2016 року була здійснена спроба доставки відправлення прийнятого згідно накладної №6819-46825 від 10 листопада 2016 року адресованого ОСОБА_1 , однак доставити відправлення не вдалося, оскільки одержувач відмовився приймати (т.1 а.с.17).

До матеріалів справи також долучено опис вкладення у цінний лист, адресований ОСОБА_1 та датований 21 листопада 2016 року, в якому зазначено: лист від 10 листопада 2016 року, вимога №43 від 08 листопада 2016 року, довіреність №41/1 від 21 вересня 2016 року; реєстр поштових відправлень ДПСЗ №1 від 21 листопада 2016 року та копію поштового конверта із відмітками про спробу вручення 23 листопада 2016року, 25 листопада 2016 року, 12 грудня 2016 року та повернення відправнику(т.1 а.с.21, 22, 26).

Із наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» виписки по картці ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за період з 23 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року, яка надійшла на адресу суду 26 квітня 2018 року, вбачається, що 23 грудня 2015 року на рахунок відповідачки були зараховані грошові кошти у сумі 199 000 грн., з призначення платежу: надання поворотної фінансової допомоги згідно договору №77 від 23 грудня 2015 року ОСОБА_1 (т.1 а.с.91).

З долучених позивачем висновків за результатами проведеної згідно наказу ТОВ «Демос-Буд» №6 від 30 травня 2018 року інвентаризації документів та розрахунків з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 30 травня 2018 року, проведеної за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року, вбачається, що на рахунку 37 «Розрахунки з різними дебіторами» обліковується заборгованість у розмірі 200 000 грн. за помилково перерахованими коштами на користь ОСОБА_1 . На підприємстві відсутній договір №77 від 23 грудня 2015 року із ОСОБА_1 , договори підряду чи будь-які інші договори із ОСОБА_4 та іншими особами щодо виконання робіт, надання послуг за адресою: АДРЕСА_1 . Підприємством не видавались довіреності на ОСОБА_4 та/або ОСОБА_5 з питань представництва інтересів перед третіми особами з питань, що стосуються розробки проекту дизайну інтер`єру будинку за вищевказаною адресою(т.1 а.с.133-145).

З долученого відповідачкою проекту договору №93 про надання послуг від 18 грудня 2015 року вбачається, що предметом даного договору є надання послуг з розробки робочого дизайну проекту-документації для капітального ремонту, що включає в себе дизайн інтер`єру та авторський нагляд для реалізації будинку загальною площею 450 кв.м. Ціна виготовлення дизайн проекту та авторського нагляду становить 400000 грн., замовник оплачує аванс у розмірі 50%, що складає 200 000 грн. Після здачі виконавцем затвердженого дизайн проекту та підбору всіх необхідних матеріалів для реалізації об`єкту замовник сплачує виконавцю 25% від вартості дизайн проекту і авторського нагляду, що складає 100000грн. Після повного виконання робіт виконавцем протягом трьох робочих днів після підписання акта приймання-передачі виконаних робіт замовник сплачує виконавцю решту вартості договору, а саме 25% вартості робіт по договору, що складає 100000 грн. Орієнтовний термін розробки робочого проекту становить 80 робочих днів з моменту отримання виконавцем авансу із правом дострокового виконання. Термін реалізації авторського нагляду становить 12 місяців з початку оботи виконавця над проектом(т.1 а.с.73-75).

Додатком №1 до вказаного проекту договору долучено Комерційну пропозицію на ведення авторського нагляду по реалізації однородинного житлового будинку та розробки необхідної для реалізації проектної частини. Робота складатиметься з: проектної частини; підбору оздоблювальних матеріалів, технологічного оснащення, меблів, декору, тощо, ведення авторського нагляду на весь період реалізації об`єкту. Вартість ведення авторського нагляду з проектною частиною на весь період реалізації об`єкту (12 місяців) становить 400000 грн., аванс складає -200000 грн. Дана комерційна пропозиція подана від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та архітектурної майстерні « ІНФОРМАЦІЯ_1 »(т.1 а.с.76-77).

Вказані документи не містять інформації щодо замовника робіт та об`єкту будівництва, а також підписів замовника та виконавця робіт та не завірені печатками.

Відповідно до роздруківки з електронної пошти відповідачки ОСОБА_1 зазначений проект договору та комерційну пропозицію було надіслано 18 грудня 2015 року на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.78).

Окрім цього, в обґрунтування поданих заперечень відповідачкою долучено матеріали переписки із підрядниками та комерційні пропозиції по об`єкту будівництва у с. Лютіж на протязі 2016 року на 43-х аркушах; копію проекту дизайну інтер`єру індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.39-81, а.с.82-148).

Із копії заяви ОСОБА_1 в порядку ст.214 КПК України, адресованої Вишгородському ВП ГУНП у Київській області вбачається, що остання просила внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за фактом вчинення ОСОБА_4 , жителем АДРЕСА_1 та директором ТОВ «Демос-Буд» ОСОБА_9 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Вказана заява не містить дати та підпису заявника, а також відповідної відмітки органу Національної поліції України про її отримання (т.2 а.с.220-221).

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В статті 1212 ЦК України визначені випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання).

Така правова позиція висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах: від 10 вересня 2018 року по справі № 638/11807/15-ц та від 12 грудня 2018 року по справі № 205/3330/14-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Установлено, що спірні правовідносини між ТзОВ «Демос Буд» та ОСОБА_1 виникли з договірних зобов`язань, що підтверджується: поясненнями, які надійшли до суду 08 червня 2018 року, в якому ТОВ «Демос-Буд» вказало, що у 2015 році ТОВ «Демос-Буд» планувалось здійснювати будівельні роботи на одному із об`єкті в Київської області, які включали у тому числі і етап розробки проекту ландшафтного дизайну. Задля виконання цих робіт у 2015 році велись перемовини щодо розробки такого проект із ОСОБА_1 , в ході яких позивачу стало відомо про реквізити банківського рахунку відповідачки. Однак згоди щодо подальшої співпраці між сторонами досягнуто не було і ніяких договорів із ОСОБА_1 не укладалось, а в подальшому був укладений договір із іншим дизайнером. При проведенні взаєморозрахунків та складенні платіжного доручення позивачем було допущено неточності у реквізитах банківського рахунку та помилково зазначено реквізити рахунку ОСОБА_1 . Дану помилку було виявлено після перерахування коштів відповідачці після чого їй неодноразово направлялись повідомлення із вимогою про повернення коштів. Жодних перемовин щодо замовлення робіт чи послуг на об`єкті за адресою АДРЕСА_1 позивач не вів, ніяких робіт на цьому об`єкті ТОВ «Демос-буд» не виконувало і не замовляло розробку проекту дизайну інтер`єру, ніякі завдання на проектування та вихідні дані по цьому проекту також позивачем нікому не передавались, зазначені відповідачем у відзиві електронні адреси та скриньки позивачу не належать і невідомі. Дані обставини повністю підтверджуються висновком інвентаризації ТОВ «Демос-буд» від 30 травня 2018 року;

Проектом договору №93 про надання послуг від 18 грудня 2015 року вбачається, що предметом даного договору є надання послуг з розробки робочого дизайну проекту-документації для капітального ремонту, що включає в себе дизайн інтер`єру та авторський нагляд для реалізації будинку загальною площею 450 кв.м. Ціна виготовлення дизайн проекту та авторського нагляду становить 400000 грн., замовник оплачує аванс у розмірі 50%, що складає 200000 грн, Додатком №1 до вказаного проекту договору та долученої Комерційної пропозицію на ведення авторського нагляду по реалізації однородинного житлового будинку та розробки необхідної для реалізації проектної частини (т.1 а.с.73-75).

Поясненнями свідків - виконавців замомлення ТОВ «Демос-Буд» представником якого був ОСОБА_4 , зокрема, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтверджено, вони проводили виконання дизайнерського проекту в с. Лютіж Вишгородського району Київської області за кошти в сумі 200 000 грн, які отримала ОСОБА_1 .

Крім того, здійснючи 23 грудня 2015 року згідно платіжного доручення №73 ТОВ «Демос-Буд» перерахувало на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у сумі 200 000 грн. У графі призначення платежу зазначено: ІПН НОМЕР_3 надання поворотної фінансової допомоги згідно договору №77 від 23 грудня 2015 року ОСОБА_1 , зазначено, що вказані кошти перераховуються саме на підставі договору (т.1 а.с.14).

Заначені докази також містяться в довідці ПАТ «КБ «ПриватБанк» №13950684/7097131 від 30 травня 2017 року з якої вбачається, що з рахунку ТОВ «Демос-Буд» № НОМЕР_4 був здійснений 23 грудня 2015 року платіж у розмірі 200 000 грн. UAN#737582 ІПН надання поворотної фінансової допомоги згідно договору №77 від 23 грудня 2015 року ОСОБА_1 (т.1 а.с.13).

Враховуючи, що грошові кошти у розмірі 200 000 грн були перераховані позивачем на поточний рахунок відповідача за договірними правовідносинами щодо цього майна, а від укладення в подальшому договору відмовився саме позивач, то такі кошти не є безпідставно набутим майном, що унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Відтак, установлено, що відповідачка не збагатилась за рахунок позивача поза підставою правочином, так як зі свідками виконала його замовлення.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що між позивачем та відповідачем не було письмово підписаних договорних відносин, а були перераховані позивачем на поточний рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 200 000 грн, тому виникло зобов`язання перед позивачем повернути отримане майно, що безпідставно набуте з огляду на таке.

Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) дійшла висновку, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

З огляду на викладене, суд першої інстанції виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, встановивши, що спрі між сторонами виник з договірних правовідносин, на які приписи частин першої та другої статті 1212 ЦК України не розповсюджуються, прийшов правильного висновку ухваливши рішення, яке відповідають вимогам законності та обґрунтованості відповідно до статті 263 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, тому задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 2 270 грн.

Ціна позову в даній справі становить 200 000 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн*100=227 000 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Демос Буд» Щербаня Дмитра Миколайовича залишити без задоволення. Рішення Яремчанського міського суду від 07 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

О.В.Пнівчук