Справа № 128/132/21
Провадження № 22-ц/801/27/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 рокуСправа № 128/132/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 вересня 2021 року, ухвалене у складі судді Васильєва Т. Ю. в приміщенні суду в м. Вінниця, повний текст рішення складено 13 вересня 2021 року, -

в с т а н о в и в :

20 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 серпня 2019 року близько 13:50 год водій ОСОБА_2 керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ваз 219060», державний номерний знак НОМЕР_1 , із пасажиром ОСОБА_3 , рухаючись по автодорозі сполученням «Виступовичі Житомир Могилів-Подільський», 296 км + 700 м в смт. Стрижавка, не врахувала дорожню обстановку при переїзді регульованого пішохідного переходу, проїхала на забороняюче червоне світло світлофора, допустила зіткнення з автомобілем марки «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 815 від 20 грудня 2019 року, відповідач ОСОБА_2 порушила вимоги п. п. 8.7.3(e), 12.4 Правил дорожнього руху України, де вказано: п. 8.7.3(e) «Червоний сигнал, у тому числі миготливий або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»; п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год». Порушення ОСОБА_2 вимог п. п. 8.7.3(e) Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2020 року, яка набрала законної сили, закрито кримінальне провадження № 0000781, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 серпня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням її з потерпілою.

Зазначає, що діями відповідачки ОСОБА_2 йому завдано майнову шкоду в розмірі 264961,26 грн., згідно звіту про оцінку вартості розміру збитків, крім того, вартість експертного автотоварознавчого дослідження була сплачена ним в розмірі 2500 грн. та понесені витрати послуг евакуатора в розмірі 700 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та на підставі страхового полісу страховою компанією було сплачено позивачу страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 97544,74 грн.

З огляду на наведене, позивачем розраховано розмір завданої йому відповідачем шкоди в сумі 170616,52 грн., різниця між завданою майновою шкодою та страховим відшкодуванням.

Також позивачу була завдана моральна шкода, зокрема після ДТП його госпіталізували до «Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги», де йому діагностували численні травми, забої та крововиливи. Зазначає, що він перебував на лікарняному, починаючи з 29 серпня 2019 року по 03 жовтня 2019 року, та крім втрати працездатності моральна шкода проявляється також душевними стражданнями, пережитими у зв`язку із самим фактом знищення належного позивачу майна, автомобіль був поміщений на штраф майданчик та відновлення автомобіля є досить дорогим, тому фактично позивач був позбавлений можливості користуватися належним йому майном та вимушений до зміни звичного ритму життя. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 20 000 грн.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 170616,52 грн. завданих матеріальних збитків та 20 000 грн. завданої моральної шкоди. /т. 1 а. с. 2-7/.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13 вересня 2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» /т. 1 а. с. 63-64/.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 167661,26 грн. на відшкодування завданих матеріальних збитків.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3705,92 грн..

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не було повідомлено відповідача про розгляд справи, чим порушено право відповідача на справедливий суд та рівність сторін. ОСОБА_1 є неналежним позивачем у справі, оскільки не є власником пошкодженого майна. Власником автомобіля є ОСОБА_4 .. Право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник (частина третя статті 386 ЦК України) та/або особи, які мають речове право на чуже майно (стаття 396 ЦК України). Позивач не обґрунтував, в чому саме полягають його душевні страждання, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

11 січня 2022 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшли письмові пояснення адвоката Ткач Ю. А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в яких, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, адвокат просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2020 року, кримінальне провадження № 0000781, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2019, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням її з потерпілою. Вказана ухвала суду набрала законної сили 28 грудня 2020 року /т. 1 а. с. 9 10/.

Згідно копії вказаної ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2020 року, ОСОБА_2 обвинувачувалась в тому, що 29 серпня 2019 року близько 13:50 год водій ОСОБА_2 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ваз 219060», державний номерний знак НОМЕР_1 , із пасажиром ОСОБА_3 , рухаючись по автодорозі сполученням «Виступовичі Житомир Могилів-Подільський», 296 км + 700 м в смт. Стрижавка, не врахувала дорожню обстановку при переїзді регульованого пішохідного переходу, проїхала на забороняюче червоне світло світлофора, допустила зіткнення з автомобілем марки «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .. Зазначено, що відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 815 від 20 грудня 2019 року водій ОСОБА_2 порушила вимоги п.п. 8.7.3(e), 12.4 Правил дорожнього руху України, де вказано: п. 8.7.3(e) «Червоний сигнал, у тому числі миготливий або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»; п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год». Порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 8.7.3(e) Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки «Honda Accord», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 /т. 1 а. с. 11/.

Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера №_274 від 13.11.2019, ФОП ОСОБА_5 прийнято від ОСОБА_4 2 500 грн. за оцінку майна /т. 1 а. с. 12/.

Відповідно до копії звіту № 19-274 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 17 листопада 2019 року ФОП ОСОБА_6 , вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Honda Accord 2.0 МТ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 264961,26 грн. /т. 1 а. с. 13 25, 99-101/.

З копії акту № 77 виконаних робіт від 04 січня 2021 року та копії квитанції до прибуткового касового ордера №77 від 04 січня 2021 року, за замовленням ОСОБА_1 було здійснено перевезення автомобіля із арешт майданчика у с. Стрижавка за місцем проживання, а також завантаження та розвантаження автомобіля марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виконавцем робіт ФОП ОСОБА_7 , за що ОСОБА_1 сплатив 700 грн. /т. 1 а. с. 26 28/.

Відповідно до копії виписки по надходженням по картці/рахунку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на рахунок ОСОБА_4 було перераховано страхове відшкодування від СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в сумі 98 000 грн. /т. 1 а. с. 31/.

З копії довідки № 9041, виданої КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» 12 вересня 2019 року, та виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 9041 у ЦПМСД від 12 вересня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні МКЛ ШМД з 29 серпня 2019 року по 12 вересня 2019 року з діагнозом: сполучена травма тіла, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин лобної ділянки голови, забій шийного, поперекового відділів хребта, забій, підшкірний крововилив лівого надпліччя, забій ділянки лівого плечового та ліктьового суглобів, та йому рекомендовано продовження лікування у сімейного лікаря, нагляд невролога, СКТ головного мозку /т. 1 а. с. 32, 36/.

20 вересня 2019 року ОСОБА_1 направлено на обстеження в ВЦРКЛ до спеціаліста по спеціальності травматолог, про що свідчить копія направлення лікаря ОСОБА_8 від 20.09.2019 /т. 1 а. с. 33/.

Відповідно до листків непрацездатності серія АДФ №529130, серія АДФ №689267, ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 29.08.2019 по 12.09.2019 та з 13.09.2019 по 03.10.2019 /т. 1 а. с. 34, 35/.

З копії матеріалів страхової справи Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом № АК 9122179, наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Ваз 219060», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 9122179, страхова сума за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн., розмір франшизи згідно полісу становить 2 000 грн. /т. 1 а. с. 76 145, 159 246/.

Відповідно до наявних в матеріалах вказаної страхової справи копій страхового акту № 72 від 27 березня 2020 року, розрахунку суми страхового відшкодування від 27 березня 2020 року, № 19-274 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 17 листопада 2019 року ФОП ОСОБА_6 , ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі звіту ФОП ОСОБА_6 здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та прийнято рішення про виплату 98 000 грн. ОСОБА_4 за настання страхового випадку, з урахуванням передбаченого розміру франшизи 2 000 грн, на яку було зменшено встановлений ліміт страхового відшкодування за полісом в розмірі 100 000 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 167661,26 грн (264961,26 грн. (вартість заподіяних збитків пошкодженням транспортного засобу, згідно наданого позивачем звіту № 19-274) 98 000 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування, згідно нарахованої до виплати суми) = 167661,26 грн).

Суд також дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача витрат, понесених за оплату звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу в розмірі 2500 грн., оскільки в межах спірних правовідносин отримання такого звіту відбулося до подання даної позовної заяви, на момент проведення оцінки завданої шкоди судочинство у справі не здійснювалось, а відносини між замовником такої оцінки та оцінювачем виникли поза судовим процесом, при цьому зазначені витрати були понесені не позивачем по справі.

Суд також зазначив, що позивач зазнав ушкоджень здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим проходив відповідне лікування у період з 29 серпня 2019 року по 03 жовтня 2019 року, також автомобіль, яким керував позивач, було пошкоджено в результаті протиправних дій відповідача, в результаті чого позивач фактично був позбавлений можливості користування транспортним засобом, який перебував у його законному володінні, що безумовно вплинуло на його усталений спосіб життя, та враховуючи, що стороною відповідача суду не доведено дійсного матеріального становища відповідача, відтак керуючись принципами розумності та справедливості, стягнуто з відповідача на користь позивача на відшкодування завданої моральної шкоди 10000 грн.

Висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Щодо вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

У статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що власником пошкодженого автомобіля марки «Honda Accord», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_4

29.08.2019 року під час ДТП пошкодженим автомобілем керував ОСОБА_1 на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб.

ОСОБА_4 зверталася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про здійснення страхового відшкодування і саме вона, відповідно до копії виписки по надходженням по картці/рахунку 31 березня 2020 року отримала страхове відшкодування від ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в сумі 98 000 грн. / т. 1 а. с. 31/

У позові ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача 170616,52 грн. завданих матеріальних збитків в якості відшкодування за пошкоджений автомобіль.

Відповідно до копії звіту № 19-274 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 17 листопада 2019 року ФОП ОСОБА_6 , вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Honda Accord 2.0 МТ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 264961,26 грн. Вартість відновлювального ремонту становить 418666, 84 грн. Вартість залишків ТЗ після страхового випадку -127 000 грн. / т1.а.с. 85/

Згідно ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля ОСОБА_4 перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, суд приходить висновку, що для обрахунку шкоди даний автомобіль слід вважати фізично знищеним.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 643/4161/15-ц (провадження № 61-13692св18) зроблено висновок, що «якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди».

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачем всупереч частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів на підтвердження того чи визнає ОСОБА_4 , яка не залучена до участі у справі як власник пошкодженого транспортного засобу, автомобіль марки «Honda Accord», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , фізично знищеним.

При цьому задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу після ДТП, не можна визнати обґрунтованим.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик (моторне транспортне страхове бюро), або інша особа, яка відповідає за завдану шкоду.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведено належного розміру відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, власник пошкодженого транспортного засобу не був залучений до участі у справі, відтак, підстав для стягнення матеріальних збитків майну іншої особи, яка не була учасником процесу, немає. Отже, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано статтею 26-1 Закону № 1961-IV, згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

ОСОБА_1 обґрунтовує завдання йому моральної шкоди тим, що після ДТП його госпіталізували до «Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги», де йому діагностували численні травми, забої та крововиливи, він перебував на лікарняному, починаючи з 29 серпня 2019 року по 03 жовтня 2019 року, також він зазнав душевних страждань, пережитими у зв`язку із самим фактом знищення належного позивачу майна, автомобіль був поміщений на штраф майданчик та відновлення автомобіля є досить дорогим, він був позбавлений можливості користуватися належним йому майном та вимушений до зміни звичного ритму життя.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК-9122179.

Відповідно до копії страхової справи за полісом № АК 9122179, наданої ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на виконання ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року /т. 1 а. с. 87/, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» розглянуто заяву ОСОБА_4 про виплату страхового відшкодування за фактом травмування ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 29 серпня 2019 року та зазначено, що остаточне рішення щодо суми страхового відшкодування ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» прийме після надання всіх документів, передбачених ст. ст. 24, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначено, що: «відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування».

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не є відповідачем у справі, а залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Частиною першою, другою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним, не закриваючи провадження у справі.

Згідно з пунктами 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом наведених норм ЦПК України з`ясувавши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, суд має роз`яснити позивачеві право на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Усунути ці недоліки розгляду справи на стадії апеляційного перегляду, з урахуванням повноважень суду апеляційної інстанції, неможливо. Апеляційний суд в силу своїх процесуальних повноважень, визначених статтями 367, 374 ЦПК України, не має права на залучення на стадії апеляційного розгляду до участі у справі інших осіб, як і повноважень на скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд. Ці недоліки не можуть бути усунені при розгляді справи апеляційним судом. Такий же висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 752/2803/15-ц, від 08 квітня 2019 року у справі № 185/5743/16.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню.

Відповідно до акту № 77 виконаних робіт від 04.01.2021 року та копії квитанції до прибуткового касового ордера № 77 від 04.01.2021 року за послуги евакуатора (перевезення автомобіля Хонда Акорд НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 сплатив 700 грн, які у відповідності до вимог ст. 22 ЦК України підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з пунктом 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 заслуговує на увагу та підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню повністю через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, а також те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, відтак судовий збір сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги в сумі 2664,91 грн /т. 2 а. с. 39/ слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги в сумі 2653,72 (2664,91-11,19 = 2653,72 грн. (700х100:167661,26 (оскаржувана частина) = 0,42 %; 2664,91х0,42%=11,19).

Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 7,05 грн (розрахунок 700 х 100 : 190616,52 (ціна позову) = 0,37 %; 1906,16 х 0,37 % = 7,05).

Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За таких обставин, керуючись частиною десятою статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає, що з позивача слід стягнути на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2646,67 грн (2653,72 7,05 = 2646,67 грн) пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 вересня 2021 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 700 (сімсот) гривень на відшкодування понесених ним витрат при сплаті послуг евакуатора.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2646 (дві тисячі шістсот сорок шість) гривень 67 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський