Єдиний унікальний номер 448/46/22
Провадження № 6/448/4/22
У Х В А Л А
13.01.2022 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.,
за участю заявника приватного виконавця Пиць А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська в режимі відеоконференції справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-
І. Короткий зміст вимог подання.
Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 . Подання обґрунтовує тим, що у нього (приватного виконавця) перебуває зведене виконавче провадження №66649395:
- ВП №66615057 від 26.08.2021р. з примусового виконання виконавчого листа за №456/4929/20, виданого 12.07.2021року Стрийським міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4556,98 грн. сплаченого судового збору;
Зазначає, що згідно інформації, наданої банківськими установами, залишок коштів на рахунках боржника ОСОБА_1 є недостатнім для виконання виконавчих листів; у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення; такий не отримує пенсії; за боржником зареєстровані два транспортні засоби: марки «ТОYОТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та марки «LEXUS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які оголошені ним (приватним виконавцем) в розшук; наявні відомості про отримання боржником доходів в ТзОВ «КРІО»; за результатами виходу виконавця за місцем реєстрації боржника не виявлено ні майна, ні транспортних засобів боржника; згідно відомостей Державної прикордонної служби такий паспортизований документом для виїзду за кордон та перетинає державний кордон України.
Стверджує, що боржник ОСОБА_1 станом на 10.01.2022р. добровільно рішень суду не виконав та не здійснює будь-яких дій, спрямованих на їх виконання, відтак жодних коштів на погашення заборгованості боржникам не сплачено.
Вважає, що наявність у боржника ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань, покладених на нього зазначеними вище виконавчими документами та ухилення від виконання вказаних рішень суду є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.
ІІ. Позиція учасників справи.
Згідно з ст.441 ЦПК України суд розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Приватний виконавець Пиць А.А. в судовому засіданні просить обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з підстав, що викладені ним у письмовому поданні. Також зазначив, що ним було вчинено ряд заходів, спрямованих на виконання боржником своїх зобов`язань перед стягувачами, однак такі бажаного результату не дали, в тому числі встановлено, що боржник числиться в ТзОВ «КРІО», проте не отримує там жодних доходів; боржник за шість місяців не сплатив жодних коштів на погашення заборгованостей перед боржниками; такий періодично перетинає кордон. Вважає, що обмеження боржника у праві виїзду за межі країни буде дієвим заходом, спрямованим на виконання судових рішень.
Заслухавши пояснення приватного виконавця Пиць А.А. та дослідивши матеріали подання і додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.
ІІІ. Обставини справи, встановлені судом.
Боржник ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: с.Гостинцеве Яворівського району (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.
28.07.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66300655 та постанову про арешт майна, внесено відповідні відомості в державний реєстр речових прав на нерухоме майно.
28.07.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку для виконання скеровано банкам: в Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Акціонерне товариство "Універсал Банк", Акціонерне товариство «ОКСІ банк», Акціонерне товариство "ТАСкомбанк", Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», Публічне акціонерне товариство «Банк Восток», Акціонерне товариство "ПроКредитБанк", Акціонерне товариство "Акціонерно-комерційний банк "Львів", Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК», Акціонерне товариство "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "КОНКОРД", Акціонерне товариство "ОТП БАНК", Акціонерне товариство "Іде Банк", Акціонерне Товариство "МегаБанк".
Згідно відповідей вищевказаних банківських установ залишок коштів на рахунках боржника ОСОБА_1 недостатній для виконання виконавчого листа №446/2255/20 від 16.06.2021 року виданого Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області.
Відповідно до даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта боржника ОСОБА_1 , - у останнього відсутнє майно на яке можна звернути стягнення для виконання вимог виконавчого листа №446/2255/20 від 16.06.2021року, виданого Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області.
Приватним виконавцем скеровано відповідні запити щодо наявності майна боржника у Відділ адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Львівській області, Регіональний сервісний центр МВС України у Львівській області, Начальнику Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області, Головне управління Держпраці у Львівській області, Державну службу України з безпеки на транспорті, Національну комісію цінних паперів та фондового ринку, Державну службу інтелектуальної власності, Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО».
Згідно відповідей з вказаних вище реєструючих органів, майно у боржника ОСОБА_1 відсутнє.
Згідно відповіді МВС України за боржником зареєстровані транспортні засоби: 1) марки «ТОYОТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 ; 2) марки «LEXUS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 .
Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими чи цивільно-правовими договорами про останнє місце роботи, боржник ОСОБА_1 отримує доходи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КРІО». Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб, які отримують пенсії, боржник ОСОБА_1 не отримує пенсії.
Згідно відповіді Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб, інформація стосовно боржників фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО, боржник ОСОБА_1 отримує доходи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КРІО».
Натомість в судовому засіданні приватний виконавець ствердив, що боржник ОСОБА_1 лише числиться в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КРІО», однак фактично не отримує будь-яких доходів у вказаному товаристві.
26.08.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66615057.
26.08.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66614867.
02.09.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника - 1) транспортного засобу марки «ТОYОТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 ; 2) транспортного засобу марки «LEXUS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 .
23.09.2021р. приватним виконавцем скеровано запит в Головне управління ДМС України у Львівській області для надання інформації про наявність паспорта для виїзду за кордон.
Згідно відповіді ГУ ДМС України у Львівській області боржник володіє документом для виїзду за кордон серії FB №004529 від 27.01.2015р., виданий органом - 4690 та серії FP №302457 від 18.06.2018 року виданий органом - 4601.
Приватним виконавцем Пиць А.А. скеровано запит до Державної прикордонної служби України для надання інформації про перетин державного кордону України боржником у період з 28.07.2021 р. по 23.09.2021р.
Згідно відповіді Державної прикордонної служби боржник ОСОБА_1 перетинав державний кордон України у період з 28.07.2021 р. по 23.09.2021 р.:
- 04.09.2021р. виїзд;
- 06.09.2021 р. - в`їзд;
- 22.09.2021р. виїзд.
Також, як стверджує приватний виконавець, 23.09.2021р. та 22.10.2021р. ним на адресу боржника скеровувались вимоги про надання інформації про місцезнаходження та пред`явлення виконавцю транспортних засобів, а 27.09.2021р. боржнику ОСОБА_1 скеровувався виклик про явку останнього до нього (приватного виконавця).
22.10.2021р. приватним виконавцем скеровано вимогу на адресу Управління патрульної поліції у Львівській області про надання інформації про результати розшуку майна боржника: 1) транспортного засобу марки «ТОYОТА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 2) транспортного засобу марки «LЕХUS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN /номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 .
Згідно відповіді Управління патрульної поліції у Львівській області, адміністративні матеріали відносно водіїв, які могли керувати вказаними у запиті транспортними засобами, не складалися, також дані транспортні засоби працівниками УПП у Львівській області не затримувалися.
22.11.2021р. приватним виконавцем здійснено вихід за адресою: Львівська область, Яворівський район, село Гостинцеве. За результатами виходу приватним виконавцем складено акт, відповідно до якого за місцем реєстрації боржника ОСОБА_1 , майна боржника не виявлено, транспортних засобів боржника не виявлено.
IV. Застосоване законодавство та висновки суду.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 18 ЦПК України).
Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.
Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно з пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За нормою пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися лише у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли у нього є всі реальні можливості виконати цей обов`язок (наприклад, наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Роз`ясненнями Верховного Суду України від 01.02.2013р., викладеними у постанові «Судова практика вирішення питань про тимчасове обмеження права виїзду за кордон» зазначено, що Законом передбачено санкцію у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язання, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положення ч. 3 ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту ухилення останнього від виконання зобов`язань за судовим рішенням.

Таким чином, під час розгляду подання необхідно переконатися: чи має місце ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду; причини непогашення боргу в добровільному порядку після вжитих заходів виконавчою службою; чи дійсно боржник має реальну можливість виконати відповідні зобов`язання.

Наявність лише статусу боржника не є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Надаючи оцінку наданим приватним виконавцем доказам, суд вважає, що приватним виконавцем не надано будь-яких доказів вручення боржнику ОСОБА_1 постанов, винесених ним в ході зазначеного вище зведеного виконавчого провадження, викликів приватного виконавця та інших документів, пов`язаних з примусовим виконанням вказаних виконавчих листів. В матеріалах подання наявні докази на підтвердження вручення боржнику у грудні 2021р. виключно копій подань про обмеження у праві виїзду за межі України, які подавались приватним виконавцем до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області та попередньо до Мостиського районного суду Львівської області, за результатами розгляду яких судами вже постановлено відповідні судові рішення. З вказаним поданням приватний виконавець звернувся до суду лише 11.01.2022 року. Крім того, в матеріалах справи наявні кілька доказів про скерування виконавцем поштових відправлень у липні та серпні 2021р. на адресу боржника ОСОБА_1 , однак відсутні будь-які докази про вручення таких боржнику.

Матеріали справи свідчать, що приватний виконавець вживав передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на фактичне примусове виконання судових рішень.

Однак, сам факт відкриття виконавчого провадження, вчинення дій по його виконанню державним чи приватним виконавцем та його неналежне виконання боржником, при відсутності належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду, не свідчать про необхідність тимчасового обмеження конституційних прав боржника.

У матеріалах справи відсутні належні докази, які б стверджували факт вчинення ОСОБА_1 саме свідомих діянь, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні.

Відсутність майна у боржника, а також інших доходів на які може бути звернуто стягнення, не є свідченням його ухилення від виконання обов`язку за виконавчим документом, а приватним виконавцем не надано відомостей про отримання боржником будь-якого доходу з інших джерел.

Крім того, судом встановлено, що в ході розгляду скарги представника стягувача Акціонерного товариства «Таскомбанк» - адвоката Подановського Т.Р., боржник ОСОБА_1 , на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. з приводу невжиття заходів щодо зняття обтяжень та розшуку з рухомого майна (справа ЄУН466/10589/19), в процесі виконавчого провадження №66994631 з примусового виконання виконавчого листа №466/10589/19, виданого Мостиським районним судом Львівської області, боржник ОСОБА_1 добровільно передав автомобіль марки Lexus LX 570, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_4 стягувачу АТ «Таскомбанк», як наслідок приватним виконавцем Білецьким 18.10.2021р. винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Доказів наявності у боржника ОСОБА_1 можливості виконати рішення суду самостійно в повному обсязі, а також доказів невиконання ним будь-яких процесуальних обов`язків чи вчинення будь-яких протиправних дій в межах зазначеного зведеного виконавчого провадження, які б перешкоджали виконанню судових рішень чи створювали б перешкоди в їх виконанні, що мали місце до скерування на адресу суду даного подання, - приватний виконавець Пиць А.А. не надав.

Отже, зі змісту вказаного подання приватного виконавця та доданих до нього матеріалів не вбачається факту вчинення свідомих діянь боржника ОСОБА_1 , спрямованих саме на невиконання зобов`язань за вказаними виконавчими документами, що унеможливлює задоволення подання про його тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Відтак, суд приходить до висновку, що приватний виконавець під час розгляду подання в силу вимог частини першої статті 81 ЦПК України не довів обставин, наведених у поданні про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК).

Як передбачено статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території (частина перша). Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною волею (частина друга).

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб (частина третя).

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільств (частина четверта).

При цьому, у Європейського суду з прав людини склалася з цього питання стала практика.

Так, у справі «Рінер проти Болгарії» Європейський суд з прав людини відмітив, що дотримуючись принципу пропорційності, заборона на виїзд з країни на підставі несплати податків може бути виправдана, якщо служить метою стягнення заборгованості. Таким чином, таке обмеження не може бути перетворено у вид покарання відносно неможливості сплати.

Хоча вказане рішення стосується обмеження виїзду, пов`язаного із несплатою податків, принцип пропорційності та неможливості використання тимчасового обмеження виїзду за кордон як покарання можна застосувати і до відносин, пов`язаних із виконанням рішень у цивільних справах.

Відповідна позиція простежується і у справі «Хлюстов проти Росії» (скарга № 28975/05), де Європейський суд з прав людини звернув увагу на необґрунтованість обмеження права заявника залишити країну, оскільки причиною було зазначено лише факт несплати боргу, без пояснення, як заборона сприятиме швидкому його погашенню, з урахуванням індивідуальних особливостей заявника.

За наведених вище обставин, суд приходить до переконання, що у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 слід відмовити з наведених вище мотивів та підстав.

Керуючись ст.ст.258-261, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18.01.2022р.

Суддя Ю.В. Кічак