Ухвала

19 січня 2022 року

м. Київ

справа № 359/9872/19

провадження № 61-427cк22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року у складі судді: Борця Є. О., та постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Верланова С. М., Мережко М. В., Савченка С. І., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох процентів річних від прострочених сум та суми інфляції за час прострочення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПАТ «СК «АРКС») про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох процентів річних від прострочених сум та суми інфляції за час прострочення, у якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просили стягнути з відповідача на користь кожного позивача страхове відшкодування у розмірі 67 014,00 грн, пеню у розмірі 18 391,63 грн, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1 679,94 грн та суму інфляції за час прострочення в розмірі 1 206,36 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

У січні 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подали до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3, на постанову Луганського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 359/9872/19 становить 176 583,86 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 359/9872/19 є малозначною у силу вимог закону.

Особи, які подали касаційну скаргу, у касаційній скарзі вказують, що справа є малозначною, але справа має для них виняткове значення, оскільки відповідачем порушено права соціально вразливих осіб - пенсіонерів, та помилково всупереч всіх можливих доказів винесено постанову, яка спростовує факт перебування непрацездатних батьків на утриманні у свого працездатного сина до моменту дорожньо-транспортної пригоди за наявності поданих відповідно до переліку документів, визначеному у статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також особи, які подали касаційну скаргу указують, що згідно практики Європейського суду з прав людини встановлення грошового критерію для вирішення питання про можливість оскарження судового рішення може суперечити Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Також у касаційній скарзі міститься посилання на підпункт а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики). Проте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не обґрунтовують, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та в чому проявляється виняткове значення для них цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для позивачів.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох процентів річних від прострочених сум та суми інфляції за час прострочення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков