Справа № 654/3134/21
Провадження №2/654/365/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2022 року Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В.М.

за участю секретаря - Петришак В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом Херсонської обласної кредитної спілки "Єдність" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення збитків від інфляції,

УСТАНОВИВ:

26 жовтня 2021 року до Голопристанського районного суду Херсонської області надійшла позовна заява Херсонської обласної кредитної спілки "Єдність" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення збитків від інфляції. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 жовтня 2015 року між ХОКС «Єдність» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 161/2015 на суму 80000,00 грн., строк користування кредитом становить 36 місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 12.10.2015 по 12.10.2018; процентна ставка становить 46,2 % річних від суми залишку кредиту.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 повинен проводити погашення кредиту та процентів за користування кредитом згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною кредитного договору (п.3.5 Договору). З метою забезпечення повернення кредиту 12.10.2015 між позивачем та відповідачами укладено договір поруки.

Враховуючи те, що відповідачі не виконували належним чином умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 93692,95 грн.

10 квітня 2018 року Голопристанським районним судом Херсонської області було винесено рішення по справі №654/519/18 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Херсонської обласної кредитної спілки «Єдність» заборгованості.

На підставі даного рішення Голопристанський районний суд Херсонської області видав виконавчі листи про стягнення з боржників заборгованості. ХОКС «Єдність» неодноразово зверталось до органів ДВС з метою примусового виконання рішення. На даний час рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2018 року по справі №654/519/18 належним чином не виконується. Тому, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь Херсонської обласної кредитної спілки «Єдність» інфляційні витрати за період з лютого 2018 року по жовтень 2021 року у розмірі 35 516,92 грн., а також 3% річних за період з лютого 2018 року по жовтень 2021 року у розмірі 8878,04 грн., стягнути пропорційно з відповідачів сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2270,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року відкрито загальне позовне провадження призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 05 січня 2022 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав повністю, просив задовольнити його з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала, щодо стягнення з поручителів інфляційних витрат та 3% річних за період з лютого 2018 року по жовтень 2021 року, оскільки вони не брали кредит, не підписували кредитний договір і не несуть відповідальність згідно ст.625 ЦК України перед ХОКС "Єдність". Також, відповідач просила застосувати строк позовної давності і повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явились, про слухання справи належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надходили, відзив не надали.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши сторони, оцінивши докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

12 жовтня 2015 року між ХОКС «Єдність» та відповідачем 1 ОСОБА_1 укладено кредитний договір №161/2015, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 80000 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Кредит надано строком на 36 місяців, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 46,2 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.14-15).

Пунктом 5.1.3 Договору встановлений обов`язок позичальника вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до Графіка розрахунків (а.с.16).

Між ХОКС «Єдність» та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , укладено договір поруки за №1/161/15 від 12.10.2015, відповідно до умов якого відповідачі взяли на себе зобов`язання перед кредитором повернути отриманий відповідачем ОСОБА_1 кредит, нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором а також судові витрати, та несуть солідарну відповідальність (а.с. 17).

Згідно рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 10.04.2018 по справі №654/519/18 позовні вимоги Херсонської обласної кредитної спілки «Єдність» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення коштів задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №161/2015 в сумі 93692,95 грн. та судовий збір в сумі 1762,00 грн., а всього 95454,95 грн. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.18-19).

Судове рішення набрало законної сили та є приюдиційним у даній справі.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, факт наявності кредитних правовідносин та відносин за договором поруки, як і факт порушення відповідачами зобов`язань, який був встановлений рішенням суду від 10.04.2018, не потребує доведення в межах розгляду даної справи.

Посилаючись на те, що заборгованість за Кредитом не погашена, вищевказане рішення суду відповідачами не виконане, відносини між ХОКС «Єдність» та Позичальником не припинялися, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, відповідно до розрахунку заборгованості:

35516,92 грн. - інфляційні витрати за прострочення боргу за кредитом за період з лютого 2018 року по жовтень 2021 року;

8878,07 грн. три відсотки річних за період з лютого 2018 року по жовтень 2021 року.

Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що ХОКС «Єдність», у зв`язку із допущеною заборгованістю зі сплати кредиту, скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

ХОКС «Єдність» скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав.

Відповідач ОСОБА_2 просила суд застосувати у даній справі положення закону, які регулюють позовну давність.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних витрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Матеріали справи свідчать про те, що за розрахунком банку інфляційні витрати та 3% річних за період з лютого 2019 року по жовтень 2021 разом складають 44394,96 грн.

При цьому, з даним позовом банк звернувся до суду 26.10.2021 та просив стягнути інфляційні витрати та 3% річних від простроченої суми заборгованості в порядку ст. 625 ЦК України.

Приймаючи до уваги заявлений відповідачем строк позовної давності, суд вважає, що позивач мав право звертатися до суду із позовом про стягнення суми інфляційних витрат та 3% річних за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року.

Таким чином, враховуючи рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 10.04.2018 по справі №654/1519/18, у задоволенні вимог про стягнення трьох відсотків річних за прострочення грошового зобов`язання нараховані у період з лютого 2018 року по жовтень 2018 року у сумі 2102,28 грн., та інфляційних витрат нараховані у період з лютого 2018 року по жовтень 2018 року у розмірі 8485,77 грн. слід відмовити у зв`язку із закінченням строку позовної давності.

В той же час дані розрахунки в частині нарахування трьох відсотків та інфляційних витрат за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року, підлягають задоволенню, а саме:

- інфляційні витрати за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року у сумі 27031,15 грн.;

- три проценти річних за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року у сумі 6775,76 грн.

Оскільки рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 10.04.2018 по справі №654/519/18 не виконується.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Що стосується вимог позивача до поручителя, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 (Справа N 202/4494/16-ц, Провадження N 14-318цс18), дійшла висновку, що враховуючи встановлену законодавцем правову природу поручительства, як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, вважає за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року (справа N 6-75цс14), від 03 лютого 2016 року (справа N 6-2017цс15) та від 06 липня 2016 року (справа N 6-1199цс16) про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, оскільки таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. А тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки.

Підписуючи договір поруки, боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , поручилися відповідати перед Кредитором за порушення ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором. За таких обставин, вимоги позивача до поручителів є не обґрунтованими та підлягають задоволенню тільки в частині задоволення вимог позивача до основного боржника ОСОБА_1 .

Згідно вимог ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги вище зазначене, позов підлягає задоволенню частково в зазначених вище сумах та нарахуваннях. В решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Що стосується, витрат на професійну правову допомогу яку позивач просив стягнути з відповідачів в сумі 10000,00грн., суд дійшов висновку, в цій частині слід відмовити, оскільки склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до статті 84 ЦПК України 2004 року витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Доказів про оплату цих послуг позивачем матеріали справи не містять.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст. ст. 526, 553, 554, 555, 559, 598, 625,1054 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В:

Позов Херсонської обласної кредитної спілки "Єдність" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення збитків від інфляції задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Херсонської обласної кредитної спілки "Єдність" () інфляційні витрати за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року у розмірі 27 031,15грн. (двадцять сім тисяч тридцять одну гривню 15 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Херсонської обласної кредитної спілки "Єдність" () 3% річних за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року у розмірі 6775,76грн. (шість тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень 76 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Херсонської обласної кредитної спілки "Єдність" () судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1728,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.01.2022.

Суддя В. М. Сіянко