ЄУН № 337/1303/21
Провадження № 2/337/26/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Петрової А.П.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до житлово-будівельного кооперативу-354 «Електрод-2», третя особа ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до житлово-будівельного кооперативу-354 «Електрод-2», в обґрунтування якого вказав, що 01 червня 2012 року між позивачем та відповідачем за цим позовом було укладено договір оренди нежитлового приміщення з подальшим викупом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1.1 договору оренди № 1, Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі в четвертому під`їзді загальною площею 14,8 кв.м., для використання в поточних господарських цілях.

В п. 1.2 договору встановлені строки оренди з 01 червня 2012 року по 01 травня 2015 року, у випадку, якщо жодна зі сторін по завершенні договору протягом місяця не заявить про його припинення, договір вважається продовженим на той самий строк. Оскільки відповідач не заявив вимогу про розірвання договору ні в усній, ні в письмовій формі, договір оренди вважається продовженим на той самий строк, тобто до 01 травня 2018 року.

Відповідно до п. 3.3 договору, після закінчення двох років з моменту підписання договору Орендар має право викупити дане приміщення.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 05.04.2018 року було визнано укладений між сторонами договір нікчемним, оскільки договір оренди з правом викупу нотаріально не посвідчений та не зареєстрований.

У зв`язку із цим, 01.09.2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення, яким стягнув на його користь з житлово-будівельного кооперативу-354 «Електрод-2» суму платежів за оренду приміщення в сумі 97000 гривень.

Крім платежів за оренду приміщення, він поніс також інші витрати, які мають бути йому відшкодовані в порядку реституції як наслідок нікчемності укладеного договору оренди.

Затрати позивача на облаштування приміщення складаються з суми 68400 гривень за закуплені та неповернуті будматеріали, затрати позивача на проведення оцінки в розмірі 2800 гривень та затрати на виготовлення технічного паспорта приміщення 1000 гривень, та суми 28000 гривень, яку позивач сплатив відповідачу за узгодження техумов та допомогу в під`єднанні мереж приміщення до мереж будинку.

Загальна сума безпідставно отриманих коштів складає 102 000 гривень.

Просить суд:

-стягнути з житлово-будівельного кооперативу-354 «Електрод-2» на його користь за договором оренди приміщення від 01.06.2012 року та актом приймання передачі від 25.01.2018 року в сумі 102 000 гривень, застосувавши наслідки нікчемності правочину.

15.03.2021 року суддя залишив позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків (а.с. 29).

07.04.2021 року позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву, в якій усунув недоліки (а.с. 32-35).

07.04.2021 року суддя відкрив по справі спрощене провадження з викликом сторін (а.с. 36).

05.05.2021 року суддя за клопотанням представника відповідача голови житлово-будівельного кооперативу-354 «Електрод-2» Новікової Ю.В. перейшов до розгляду справи за правилами загального провадження та призначив по справі підготовче засідання (а.с. 51).

11.05.2021 року представник відповідача адвокат Біліченко О.О. подав до суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує. Вказав, що після визнання нікчемним договору оренди приміщення не виникло жодних наслідків, окрім необхідності повернення ОСОБА_1 сплачених коштів за договором оренди. Витрати, про які заявляє позивач, не відносяться до умов договору оренду, а тому до них не може бути застосована реституція. Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що передавав кошти колишній голові правління ОСОБА_3 . Вважає, що вона перевищила свої повноваження, укладаючи угоди від імені кооперативу із позивачем (а.с. 54-57).

21.05.2021 року позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в якому зазначає, що голова правління ОСОБА_3 уклала з ним договір оренди від імені ЖБК-354 «Електрод-2», тому належним відповідачем по справі є саме житлово-будівельний кооператив, а не особисто ОСОБА_3 . Акт приймання-передачі приміщення від 25.01.2018 року є невід`ємною частиною договору оренди. Він витратив кошти на придбання будівельних матеріалів, підключення комунікацій в приміщенні, оцінку приміщення на виконання договору оренди, який визнаний нікчемним (а.с. 67-69).

28.07.2021 року суд за клопотанням представника відповідача призначив по справі технічну експертизу документів та зупинив провадження по справі (а.с. 97).

04.10.2021 року ухвала про призначення експертизи була повернута до суду без виконання у зв`язку і з тим, що вона не була оплачена стороною відповідача (а.с. 103).

04.10.2021 року суддя поновив провадження по справі (а.с. 107).

26.11.2021 року суд закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до розгляду (а.с. 116).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Біліченко О.О. проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Також подав заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв або клопотань до суду від неї не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

Відповідно до вимог частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Виходячи зі змісту реституції в зобов`язально-правових відносинах захисту права власності, її метою є поновлення того майнового становища сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину. Ставлячи за мету поновлення майнового становища сторін, реституція покликана виконувати, насамперед, правовідновлювальну функцію. Вона як один із засобів захисту права власності настає за порушення права власності іншої особи, що спричиняє негативні наслідки майнового характеру, аналогічно наслідкам недійсного правочину. Відновлювальний характер порушеного становища обох явищ, обумовлює необхідність визначити, чи належить реституція до мір цивільно-правової відповідальності, а якщо ні - визначити її місце в системі правоохоронних відносин власності. Незважаючи на однакову мету, яку покликані виконувати реституція та цивільно-правова відповідальність, вони є зовсім різними юридичними явищами. Реституція є найбільш прийнятним засобом захисту права власності за недійсним правочином, який відповідає і приватноправовим засадам, і справедливості.

На відміну від цивільно-правової відповідальності, реституція має взаємний характер, оскільки відповідно до частини першої статті 216 ЦК України обов`язок повернути майно, а у випадку неможливості його повернення - відшкодувати вартість одержаного, покладається на кожну сторону недійсного правочину. Цивільно-правова відповідальність, як правило, має односторонній характер, зобов`язуючи особу, котра порушила право власності іншої особи відшкодувати заподіяні потерпілій стороні збитки.

Особливістю реституції, як наслідку недійсного правочину в захисті права власності полягає у можливості її застосування незалежно від наявності вини і заподіяної таким правочином шкоди. Реституцію нікчемного правочину породжує наявність таких юридичних фактів, як встановлена законом нікчемність правочину та його виконання хоча б однією стороною. Факт наявності вини та заподіяної шкоди для поновлення сторін у становище, яке існувало до вчинення правочину, законодавець не бере до уваги у розрізі застосування реституції при захисті права власності, проте при цивільно-правовій відповідальності наявність даного елементу є обов`язковим.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 521/13581/15-ц (провадження № 61-8558св18).

Судом встановлено, що 01 червня 2012 року ОСОБА_1 та Житлово-будівельний кооператив-354 «ЕЛЕКТРОД-2» в особі голови Корнійчук Олександри Михайлівни уклали Договір №1 оренди приміщення з подальшим викупом (а.с.7-8).

Відповідно до п.1.1 вказаного договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі в четвертому під`їзді загальною площею 14,8 кв.м., для використання в цілях поточних побутових та господарських задач.

В п.1.2 договору встановлені строки оренди з 01 червня 2012 року по 01 травня 2015 року, у випадку, якщо жодна з сторін по завершенні договору протягом місяця не заявить про його припинення, договір вважається продовженим на той самий строк.

Пунктом 3.1 договору встановлена плата за користування приміщенням у розмірі 1000 гривень щомісячно, включаючи плату за комунальні послуги.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2017 року у справі ЄУН №337/4688/16-ц Провадження №2/337/177/2017 задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ-354 «ЕЛЕКТРОД-2» усунути перешкоди в користуванні приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , розташованому на першому поверсі в четвертому під`їзді загальною площею 14,8 кв.м., шляхом надання ОСОБА_1 фактичного доступу до приміщення. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист. (а.с.9-12)

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року справі ЄУН №337/4688/16-ц Провадження №22-ц/778/1330/18 апеляційну скаргу Житлово-Будівельного кооперативу 354 «Електрод-2» задоволено, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2017 року по цій справі скасовано та прийнято постанову наступного змісту: «У задоволенні позову ОСОБА_1 до Житлово-Будівельного кооперативу 354 «Електрод-2», третя особа: голова правління ЖБК 354 «Електрод-2» Корнійчук Олександра Михайлівна, про усунення перешкод в користуванні приміщенням відмовити».

Апеляційний суд Запорізької області у своїй постанові зазначив, що Договір оренди з правом викупу нотаріально не посвідчений та не зареєстрований, тому він не відповідає вимогам закону, а тому являється нікчемним, відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України. Крім того, ні договір, ні матеріали справи не містять жодного акту прийому-передачі, в супереч п. 2.1.а, за яким орендодавець зобов`язаний на першу вимогу орендаря протягом трьох днів з моменту підписання договору передати в користування орендарю приміщення за актом, в якому повинно бути детально вказаний технічний стан приміщення на момент здачі, що дає підстави стверджувати, що майно не передавалось.

01.09.2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя задовольнив позов ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу-354 «ЕЛЕКТРОД-2», застосував наслідки нікчемності правочину Договору №1 «оренди приміщення з подальшим викупом» від 01 червня 2012 року шляхом стягнення з Житлово-будівельного кооперативу-354 «ЕЛЕКТРОД-2» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 97 000 гривень, сплачених за оренду приміщення (а.с. 14-15).

25.10.2020 року ОСОБА_4 була обрана головою правління Житлово-будівельного кооперативу-354 «ЕЛЕКТРОД-2» (а.с. 47).

Позивач ОСОБА_1 на підтвердження того, що він передавав грошові кошти колишній голові правління Житлово-будівельного кооперативу-354 «ЕЛЕКТРОД-2» ОСОБА_3 , надав суду такі документи:

-акт приймання-передачі приміщення від 25.01.2018 року, відповідно якого голова правління ОСОБА_3 передає ОСОБА_1 у тимчасове користування на 3 роки, або до моменту викупу, нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі в четвертому під`їзді будинку АДРЕСА_1 згідно договору оренди від 01.06.2012 року (а.с. 84);

-лист голови правління Корнійчук О.М. від 04.02.2018 року на адресу ОСОБА_1 , в якому вона повідомляє позивача про те, що будівельні матеріали на суму 68400 гривень будуть знаходитись на відповідальному зберіганні житлово-будівельного кооперативу (а.с. 85);

-лист голови правління Корнійчук О.М. від 30.04.2018 року на адресу ОСОБА_1 , в якому вона повідомляє позивача про те, що будівельні матеріали, які зберігаються у спірному приміщенні, будуть використані житлово-будівельним кооперативом. Суми платежів в розмірі 97000 та 28000 гривень, сплачені за договором оренди, вважаються благодійним внеском (а.с. 86);

-квитанція до приходного касового ордеру №12, за яким 27.01.2018 року ОСОБА_1 передав ЖБК-354 «Електрод-2» 28000 гривень «за узгодження технічних умов за приміщення згідно акту приймання-передачі від 25.01.2018 року» (а.с. 87);

Представник відповідача надав суду довідку, складену головою правління Житлово-будівельного кооперативу-354 «ЕЛЕКТРОД-2» Новіковою Ю.В. про те, що перевірка банківських виписок за період з 01.01.2018 року по 26.11.2021 року виявила, що грошові кошти в сумі 28000 гривень на підставі прибуткового касового ордеру №12 від 27.01.2018 року не надходили (а.с. 111).

Також стороною відповідача суду наданий акт приймання передачі, в якому зазначені документи, які колишня голова ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 (а.с. 112-113).

В судовому засіданні були допитані свідки, які дали наступні пояснення.

Голова житлово-будівельного кооперативу-354 «Електрод-2» Новікова Ю.В., допитана за її згодою в якості свідка, пояснила, що вона була обрана головою кооперативу після ОСОБА_3 . Документи, які підтверджують отримання кооперативом грошових коштів від ОСОБА_1 , їй не передавалась. Кооперативом не приймались рішення, пов`язані із наданням ОСОБА_1 в оренду нежитлового приміщення. Їй невідомо про те, щоб ОСОБА_1 завозив у нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 будівельні матеріали.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона проживає в 4-ому під`їзді будинку АДРЕСА_1 над нежитловим приміщенням. Двері в нежитлове приміщення не відчинялись 30 років, тому ОСОБА_1 не міг завозити будівельні матеріали в приміщення. Вона постійно знаходиться вдома, тому би почула, що у приміщення завозять будівельні матеріали.

Проаналізувавши доводи позивача та досліджені по справі докази, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , керуючись наступними мотивами.

За укладеним між сторонами договором оренди від 01.06.2012 року, сторони домовились про оренду приміщення для використання в цілях поточних побутових та господарських задач строком з 01 червня 2012 року по 01 травня 2015 року із встановленою платою за його користування у розмірі 1000 гривень щомісячно.

У зв`язку із тим, що договір оренди приміщення був визнаний судом нікчемним, за позовом ОСОБА_1 суд застосував наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнув з ЖБК-354 «ЕЛЕКТРОД-2» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 97 000 гривень, сплачені за спірним договором, тим самим повернувши позивачу все, що він одержав на виконання цього правочину.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач ЖБК-354 «ЕЛЕКТРОД-2» зобов`язаний в порядку статті 216 ЦК України відшкодувати затрати позивача на облаштування приміщення, які складаються з суми 68400 гривень за закуплені та неповернуті будматеріали, затрати позивача на проведення оцінки в розмірі 2800 гривень та затрати на виготовлення технічного паспорта приміщення 1000 гривень, та суми 28000 гривень, яку позивач сплатив відповідачу за узгодження техумов та допомогу в під`єднанні мереж приміщення до мереж будинку.

Проте із доводами ОСОБА_1 суд не погоджується з наступних причин.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2020 року стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачені ним кошти за оренду приміщення в сумі 97 000 гривень, тому підстави для застосування частини першої статті 216 ЦК України відсутні. Так сторонам було повернуто в натурі все що вони одержали на виконання нікчемного договору оренди приміщення. Зокрема ОСОБА_1 отримав кошти, сплачені за оренду приміщення.

Відшкодування вартості виконаних робіт, відповідно до частини першої статті 216 ЦК України може бути застосовано, як спосіб реституції, лише тоді, коли неможливо повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання нікчемного правочину.

Таким чином, застосування наслідків недійсності правочину вже відбулося на підставі рішення суду від 01.09.2020 року.

Суд не вирішує питання про судові витрати одночасно з ухваленням рішення по справі, оскільки сторона відповідача в судових дебатах зробила заяву про подання доказів про розмір судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складений 19.01.2022 року.

Суддя: А.М. Котляр