Провадження №2/523/955/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі головуючої - судді: Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання: Скоріної М.Р.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 24 в місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 523/14133/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 14.11.1987 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у м. Одесі, про що Палацом урочистих подій у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 2615. Однак, 23.06.2021 року шлюб між сторонами було розірвано.

За період перебування сторін у шлюбі, подружжям, на підставі Договору купівлі - продажу № 1/2000-00169 року, було придбано нерухоме майно, а саме житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки, вказана квартира була придбана за час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі, а тому дане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. У зв`язку з цим, просить суд ухвалити рішення, яким в порядку спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири, загальною площею 71,3 кв.м., житловою площею - 41,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 25.10.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в останнє підготовче судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду уточнену позову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд ухвалити рішення, яким в порядку спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частини кожному трикімнатної квартири, загальною площею 71,3 кв.м., житловою площею - 41,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Також у поданій заяві позивач просить суд провести розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення даного та просить суд провести розгляд справи його відсутності.

Згідно приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

По справі встановлено, що 14.11.1987 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у м. Одесі, про що Палацом урочистих подій у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 2615, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_1 від 14.11.1987 року.

23.06.2021 року шлюб між сторонами було розірвано, про що Суворовським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) вчинено відповідний актовий запис № 131, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 .

Правовідносини між сторонами випливають із норм Глави 8 Сімейного кодексу України.

Так, згідно приписів ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , на підставі Договору купівлі - продажу № 1/2000-00169 року, було придбано нерухоме майно, а саме житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Договору купівлі - продажу нерухомого майна від 20.09.2000 року.

Суд констатує, що вказана вище житлова квартира була придбана відповідачем у період перебування у шлюбі із гр. ОСОБА_1 , а тому на дане майно розповсюджується режим спільного сумісного майна подружжя.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній власності, вважається, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11).

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Як встановлено судом, домовленості між сторонами щодо збільшення або зменшення часток майна що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя не було, договір про поділ спільного майна між ними не укладався.

Таким чином, придбавши спірну житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 під час перебування в шлюбі, сторони набули право спільної сумісної власності на дане майно, відповідно до зазначених положень, а право кожної із сторін на рівну частку в майні презюмується.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За таких умов, враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини справи про те, що спірна житлова квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін та підлягає розподілу, суд вважає за необхідне поділити дане спільне майно колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за сторонами право власності по 1/2 ідеальній частці спірної житлової квартири за кожним та залишивши таку у їх спільній частковій власності.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 10000,00 грн.

Таким чином, у з визнанням відповідачем позовних вимог під час проведення підготовчого судового засідання з нього слід стягнути на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 5000,00грн., інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. ст.ст. 4, 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 258 259, 264, 265, 278, 279, 280 - 282, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.

Здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/2 ідеальну частку житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 5000 /п`ять тисяч/ грн. Інші судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 5000/п`ять тисяч/ грн. повернути позивачу з державного бюджету.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканець АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 січня 2022 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер