ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/1170/21

Провадження № 22-ц/4820/62/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Шевчука В.В. від 31 серпня 2021 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

встановив:

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», звертаючись в суд із цим позовом до відповідача, зазначало, що 06.06.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № , за яким банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 21085 дол. США зі сплатою 13,8 % річних.

02.08.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-16 , за яким АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило АТ «Оксі Банк», а АТ «Оксі Банк» набуло право права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту № від 06.06.2008 року.

02.08.2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги, за яким АТ «Оксі Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту № від 06.06.2008 року.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22 серпня 2011 року у справі № 22ц-2138/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № від 06.06.2008 року в сумі 157264,96 грн. та судові витрати в розмірі 1820 грн.

Відповідачем не виконано вказане рішення суду про стягнення коштів на підставі кредитного договору № від 06.06.2008 року.

Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 3% річних за період з 19.04.2015 року по 19.04.2021 року 28320,62 грн. та інфляційні збитки за цей же період 106521,49 грн., всього - 134842,11 грн., що нараховані на несплачену суму боргу за рішенням суду.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № від 06.06.2008 у розмірі 134842,11 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що рішенням Славутського міськрайонного суду у справі № 2-105/11 кредитний договір ОСОБА_1 розірвано. Тому помилковим вважає висновок суду, що зобов`язання, які виникли з кредитного договору, діють досі, а тому вимога про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є безпідставною.

Судом також проігноровано, що відповідно до п. 2.3 договору № 114/2-16 АТ «Банк Аваль» передав права вимоги виключно за кредитними договорами, а не за рішеннями судів. Також договором № 114/2-16 передбачено, що на дату укладення договору права вимоги, кредитні договори та договори забезпечення є дійсними, тому зазначений пункт виключає можливість передання прав вимоги за кредитним договором від 06.06.2008 року, який розірваний судовим рішенням. Позивачем не доведено, що АТ «Банк Аваль» відступило право вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 , оскільки відсутній реєстр боржників та докази оплати договору № 114/2-16.

Не доведено, що договір від 02.08.2019 року, укладений між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт капітал» виконаний, а права вимоги передані позивачу. Докази повної оплати вартості договору від 02.08.2019 року відсутні, оскільки копія платіжного доручення від 02.08.2019 року № 2 у графі призначення платежу містить відомості про оплату за договором від 01.08.2019 року.

Також позивачем не доведено понесення витрат на правничу допомогу, вартість наданих послуг згідно акта є неспівмірною зі складністю справи та обсягом послуг.

У відзиві ТОВ «Вердикт капітал» просило відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що позичальником прострочене грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів отриманих на підставі кредитного договору, тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних витрат та 3% річних. Заміна кредитора у зобов`язанні не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. Договори відступлення прав вимоги не оспорено, не розірвано з підстав невиконання та не визнано недійсними у встановленому законом порядку.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що 06.06.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , згідно з умовами якого банком надано позичальнику кредит в сумі 21085 дол. США, строк кредиту 84 місяці, дата остаточного погашення кредиту 06.06.2015 року, процентна ставка 13,8% річних.

Згідно п. 5.1. Договору позичальник зобов`язується належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та Тарифів банку, та виконувати всі інші боргові зобов`язання в порядку та строки, визначені договором.

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 28.03.2011 року у справі № 22ц-2138/11 задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № від 06.06.2008 року в сумі 189667,74 грн., звернуто стягнення на предмет застави, а також розірвано вказаний кредитний договір.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 22 серпня 2011 року в цій справі скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та в частині звернення стягнення на предмет застави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № від 06.06.2008 року в сумі 157264,96 грн. та судові витрати в розмірі 1820 грн. В решті рішення залишено без змін.

За договором відступлення права вимоги від 02 серпня 2019 року №114/2-16 АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило АТ «Оксі Банк» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №.

02 серпня 2019 року АТ «Оксі Банк» передало право вимоги до ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал».

Згідно розрахунків, заборгованість ОСОБА_1 перед кредитом становить 134842,11 грн., яка складається з 3% річних в період з 19.04.2015 року по 19.04.2021 року 28320,62 грн., інфляційні збитки в період з 19.04.2015 року по 19.04.2021 року 106521,49 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що на підставі договорів відступлення права вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 06.06.2008 року, невиконане зобов`язання за яким складає відповідно до судового рішення 157264,96 грн. Тому наявні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на цю суму боргу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором є безпідставними.

Так, відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 02.08.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-16, за яким АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило АТ «Оксі Банк», а АТ «Оксі Банк» набуло право права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі й за договором кредиту № від 06.06.2008 року.

02.08.2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги, за яким АТ «Оксі Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів.

Згідно з пунктом 2.1. цього договору на умовах, встановлених цим Договором та відповідно до ст. 512-519 ЦК України Первісний кредитор передає (віступає) Новому кредитору за плату, а Новий кредитор приймає належні Первівсному кредитору Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Бржників (Портфель заборгованості).

Згідно з пунктом 2.2. відступлення Новому кредитору зазначених в Попередньому реєстрі боржників (Додаток № 1 до Договору) Прав вимоги відбувається за умови виконання Новим кредитором п. 3.2. Договору, та з моменту підписання Сторонами Реєстру (ів) Боржників, складених за формою, наведеною в Додатку № 2 до Договору. Сторони погодили, що Реєстр (и) Боржників підписується (ються) Сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати підписання Договору та Попереднього реєстру боржників. Підписаний (і) Сторонами Реєстру (ів) Боржників передається (ються) одночасно, як на паперових, так і на електронному носіях, в день їх підписання.

Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, Новий кредитор заміняє Первісного кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Первісного кредитора, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами.

Права Вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього відступлення (пункт 2.3. договору).

Згідно з Реєстром боржників від 13.08.2019 року до цього договору відступлення права вимоги (а.с. 52), пункт 77, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту № від 06.06.2008 року, укладеним з відповідачем.

Пунктами 3.1., 3.2 цього договору визначено, що загальна вартість прав вимоги до договором (Ціна договору) становить 4 659 955 грн. Новий кредитор здійснює оплату загальної вартості (Ціни договору) шляхом безготівкового переказу на рахунок Первісного кредитора № 37394019 в Національному банку України, МФО 325990, протягом 5 робочих днів з моменту укладення цього договору.

Згідно з платіжним дорученням № 2 від 02.08.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» виконано умови пунктів 3.1 3.2 цього договору і сплачено на користь ПАТ «Оксі Банк» за вказаними в цьому договорі реквізитами 4 659 955 грн. (ціну договору).

Безпідставним є твердження апелянта про те, що вказаний документ не підтверджує факт оплати за цим договором.

Дійсно, у графі «призначення платежу» платіжного доручення № 2 від 02.08.2019 року вказано оплату на підставі пункту 3.2. Договору відступлення права вимоги від «01.08.2019 року» замість 02.08.2019 року.

Апеляційний суд погоджується з твердженням сторони позивача, що при зазначенні дати договору допущено описку, оскільки відповідачем не доведено існування іншого договору відступлення прав вимоги між цими сторонами, укладеного 01.08.2019 року, цю обставину заперечив і представник позивача.

Відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на підставі договору відступлення права вимоги від 02.08.2019 року, укладеного між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з договору кредиту № від 06.06.2008 року.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги про недоведеність відступлення прав вимоги за цим кредитним договором АТ «Райффайзен Банк Аваль» АТ «Оксі Банк», апеляційний суд приймає до уваги таке.

Матеріали справи дійсно містять лише копію договору відступлення права вимоги № 114/2-16, укладеного 02.08.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк».

Позивач ТОВ «Вердикт Капітал» не надав Реєстр боржників до цього договору та документи на підтвердження його оплати новим кредитором АТ «Оксі Банк», оскільки товариство не є стороною цієї угоди і не має відповідних документів у своєму розпорядженні, відтак об`єктивно не може їх надати суду.

З очевидністю ці документи наявні у сторін договору - АТ « Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк», проте відповідач, заперечуючи ці обставини, не заявляв клопотання про залучення їх до участі в справі як третіх осіб та не просив суд витребувати в них зазначені документи.

Відповідачем також не доведено, що вказані договори відступлення права вимоги визнані недійсними у встановленому порядку чи розірвано з підстав їх невиконання.

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано, посилаючись на презумпцію правомірності правочину, встановлену статтею 204 ЦК України, факт повного виконання сторонами договору відступлення права вимоги від 02.08.2019 року, укладеного між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», недоведеність факту розірвання договору відступлення прав вимоги між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» чи визнання його недійсним, констатував набуття останнім права вимоги до відповідача, що виникло на підставі кредитного договору № від 06.06.2008 року.

Факт розірвання вказаного кредитного договору не має істотного значення для вирішення цього спору.

Дійсно, рішенням Славутського міськрайонного суду від від 28.03.2011 року у справі № 22ц-2138/11 кредитний договір ОСОБА_1 розірвано. Разом з тим, рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22 серпня 2011 року в цій же справі стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № від 06.06.2008 року в сумі 157264,96 грн.

ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів на підтвердження виконання ним цього судового рішення як боржником.

Представник апелянта в суді також не стверджував, що вказане рішення суду виконане ОСОБА_1 згідно його пояснень виконавчий лист в ході виконання було втрачено, при цьому суд відмовив у видачі дубліката виконавчого листа.

Отже, на час вирішення цього спору судом у відповідача ОСОБА_1 є невиконане грошове зобов`язання в сумі 157264,96 грн., що виникло на підставі укладеного ним з АТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитного договору № від 06.06.2008 року, підтверджене судовим рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22 серпня 2011 року у справі № 22ц-2138/11.

Згідно з ч.ч. 2-3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відтак незалежно від того, що у зв`язку з розірванням цього кредитного договору припинилися права і обов`язки сторін на майбутнє з моменту його розірвання, чинним залишається невиконане зобов`язання ОСОБА_1 , що виникло у період дії кредитного договору і підтверджене судовим рішенням.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно представленого позивачем розрахунку 3% річних за період з 19.04.2015 року по 19.04.2021 року на заборгованість ОСОБА_1 в сумі 157264,96 грн. за судовим рішенням становить 28320,62 грн., інфляційні збитки за період з 19.04.2015 року по 19.04.2021 року 106521,49 грн.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування правильності вказаного розрахунку, виконаного на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України.

Відтак правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення цього позову.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо неспівмірності вартості послуг з правової допомоги зі складністю справи та обсягом наданих послуг, апеляційний суд приймає до уваги таке.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги № 05-03/2021 від 05.03.2021 року, укладений з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копію заявки на надання юридичної допомоги № 14 від 08.03.2021 року та витяг з акту про надання юридичної допомоги № 1 від 23.03.2021 року, яким підтверджено надання правових послуг по клієнту ОСОБА_1 на суму 20000 грн. (а.с. 73-77, 79-80).

Платіжним дорученням № 195390019 від 02.04.2021 року позивачем сплачено за надання правової допомоги АО «Лігал Ассістанс» 200000 грн. згідно договору про надання правової допомоги № 05-03/2021 від 05.03.2021 року та акту про надання юридичної допомоги № 1 від 23.03.2021 року (а.с.78).

З врахуванням змісту наведених документів факт підписання позовної заяви особисто директором ТОВ «Вердикт Капітал» та її подача пізніше, у травні 2021 року, не спростовують факт надання правової допомоги та понесення цих витрат позивачем.

За змістом ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Апеляційний суд констатує, що в суді першої інстанції відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами таке клопотання відсутнє у відзиві на позов, а також не подавалося окремо до суду.

З врахуванням наведеного у суду першої інстанції не було процесуальних підстави для перевірки співмірності витрат позивача на оплату правничої допомоги зі складністю справи та обсягом наданих послуг.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.01.2022 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко