Справа № 2-6300/11
УХВАЛА

17 січня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне подання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шупік К.В. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шупік К.В. звернулася до суду з поданням, в якому просить визначити частку боржника ОСОБА_1 у нерухомому майні, а саме у квартирі АДРЕСА_1 , якою боржник володіє спільно з іншими особами.

Головний державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шупік К.В. в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду подання належним чином, подала через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 17.01.2022 року заяву про розгляд подання у її відсутність.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду подання належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду подання належним чином, причину неявки суду не повідомила. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду подання до суду не надходило.

У відповідності до ч. 2 ст. 443 ЦПК України неявка учасників не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Дослідивши матеріали подання, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) знаходиться виконавче провадження № 65127035 з виконання виконавчого листа № 2-6300/11 виданого 17 квітня 2012 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 215 644 грн. 00 коп., витрат по сплаті судового збору в сумі 1 700 грн. 00 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп., а всього 217 464 грн. 00 коп.

Станом на день подачі подання заборгованість залишається непогашеною. Державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та арешт майна.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 є одним із співвласників кватири за адресою: АДРЕСА_2 . Частки співвласників вищевказаної квартири не визначені, що унеможливлює подальшу реалізацію майна боржника з метою виконання рішення суду.

При здійсненні виконавчого провадження встановлено, що боржнику на праві приватної спільної сумісної власності та спільної часткової власності належить частина квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 12 лютого 1998 року, яке видане Департаментом міського господарства Рівненської міської ради.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної та праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Однак, звернення на це майно ускладнено через те, що частка боржника у спільній сумісній власності та спільній частковій власності не виділена.

Встановлено, що боржник ОСОБА_1 не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення. Зазначене підтверджується матеріалами справи, що містять копії документів вказаного виконавчого провадження № 65127035, які свідчать про здійснення державним виконавцем заходів щодо виконання вказаного виконавчого листа.

Зокрема, постановою державного виконавця накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно боржника та кошти, зроблено запити в різні органи, неодноразово направлялися виклики на адресу боржника з вимогою виконання рішення суду.

Згідно відповіді на запит до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, а також рахунки відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Згідно відповіді ДФС України про джерела отримання доходів боржника фізичної особи інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді на запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії інформації не знайдено. Згідно відповіді на запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформації не знайдено.

Згідно відповіді на запит МВС України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124-1, 129) і ЦПК України (ст. 14) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно із ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

За положеннями ст.443 ЦПК України:

-питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця ч.1 ст.443 ЦПК України;

-суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами ч. 2 ст. 443 ЦПК України;

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України.

Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно зі ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У пунктах 28 і 29 своєї постанови від 15.01.2020 року у справі № 367/6231/16-ц Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18), зробила такий правовий висновок: поняття "визначення частки" і "виділення частки в натурі" є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року по справі № 464/2227/17 зазначив, що, задовольняючи подання державного виконавця про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з нього боргу. Визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Зважаючи на зазначені норми вимог матеріального та процесуального закону та врахувавши право державного виконавця на звернення до суду із поданням про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, яке передбачене ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 443 ЦПК України, суд приходить до висновку про правомірність вимог подання з врахуванням доведеності факту належності майна боржнику, яким він володіє з іншими співвласниками.

Враховуючи те, що частки квартири, яка є у спільній сумісній та спільній частковій власності боржника ОСОБА_1 та інших співвласників - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не визначені, виходячи з презумпції рівності часток у праві спільної сумісної та спільної часткової власності, з огляду на те, що рішення суду залишається не виконаним, і протягом тривалого часу з моменту набрання ним законної сили боржник не виконує і кошти не повертає, немає іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, а тому з метою виконання судового рішення слід вважати, що частки є рівними і одному із співвласників квартири, а саме боржнику ОСОБА_1 належить 1/5 частка спільної сумісної власності та 1/15 частка спільної часткової власності спірної квартири.

Щодо визначення частки боржника ОСОБА_1 у праві власності спільної часткової власності слід відмовити, так як ця частка є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів (тобто є визначеною).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 353, 354, 355, 443 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шупік К.В. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами - задовольнити частково.

Визначити, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

В частині визначення частки боржника ОСОБА_1 у праві власності спільної часткової власності в квартирі АДРЕСА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.