Справа № 372/2591/21
Провадження № 2-195/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 рокум. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Висоцької Г. В.

при секретарі Куник О. В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1 , позивачки ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Обухова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_6 . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18.06.2020 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від народження син проживає разом з матір`ю - ОСОБА_3 . ОСОБА_4 не проявляв жодної зацікавленості до сина від його народження: системно вживав алкогольні напої, зчиняв сварки, вів аморальний спосіб життя, не повертався додому на ночівлю, зникав на декілька днів, іноді і на тижнів, а коли сину виповнилось два місяці - ОСОБА_4 взагалі перестав проживати спільно зі ОСОБА_3 та сином. Фактично з народження сина відповідач залишив позивачку з новонародженим сином напризволяще, оскільки будь-якої допомоги, матеріальної, фізичної та моральної, він в добровільному порядку не надає. У зв`язку із чим позивачка зверталась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, а також із позовом про стягнення аліментів на ї утримання до досягнення дитиною трьох років. Відповідач не виконує в повному обсязі встановлений судом обов`язок по утриманню дружини та дитини. ОСОБА_7 ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його долі, не цікавиться його станом здоров`ям та його розвитком, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання: взагалі не спілкується з дитиною, що необхідно для його нормального самоусвідомлення: не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться станом здоров`я сина.26.06.2021 року на підставі заяви позивачки виконавчим комітетом Обухівської міської ради Служби у справах дітей та сім`ї вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 . З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини ОСОБА_3 просила суд вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

28.07.2021 року ухвалою судді відкрито загальне позовне провадження та призначено у справі підготовче судове засідання.

21.10.2021 року відповідачем ОСОБА_4 подано до суду відзив, в якому останні просив відмовити у позові з наступних підстав. Доводи позивачки не відповідають дійсності. Після народження сина він всіляко допомагав позивачці у догляді за ним, возив до лікарів, купував штучне харчування та воду. Після припинення спільного проживання надавав щомісячну матеріальну допомогу. Позивачка чинила перешкоди у побаченнях з дитиною. Навіть після рішення органу опіки та піклування щодо можливостей побачень з дитиною, отримували негативний відклик з боку колишньої дружини. Твердження позивачки, що ним не проявляється зацікавленість стосовно сина є наклепом. Висновок органу опіку про позбавлення батьківських прав ґрунтується виключно на поясненнях колишньої дружини, яка має упередження ставлення до відповідача. Щодо суми заборгованості по аліментах, то слід зазначити, що у державного виконавця відсутні були відомості про сплату ним аліментів. Погіршення особистих стосунків батька і дитини чи батьків самої дитини не є підставою для позбавлення батьківських прав.

22.10.2021 року представницею позивачки подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що вважає доводи відповідача безпідставними та необґрунтованими ,які спростовуються наявними матеріалами справи.

11.11.2021 року представником Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області в особі Служби у справах дітей та сім`ї подано до суду пояснення щодо справи, в яких зазначено, що комісія з питань захисту прав дитину намагалась владнати спір і ворожий настрій між батьками. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 декілька раз розглядалось на засіданні комісії, батьку надавався час для налагодження відносин і сином, але відповідач не проявив бажання та наполегливості, зустрічі із сином так і не відбулися. У зв`язку із чим, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього ОСОБА_8 підтримали.

У судовому засіданні представниця позивачки позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідно по пояснень позивачки, допитаної в якості свідка, сторони перестали підтримувати фактично шлюбні відносини через два місяці після народження дитини. З того часу відповідач двічі навідувався до її із сином місця проживання 14.02.2020 року та 01.03.2020 року - на її день народження та обидва рази вчиняв сварки із образами на її адресу. Після 01.03.2020 року відповідач жодного разу не звернувся до неї із проханням побачитися із дитиною, не здійснював ніяких намірів поцікавитися станом здоров`я та розвитку дитини, двічі відмовив позивачці забезпечити транспортування дитини до лікарні. Звернення відповідача до органу опіки та піклування із заявою встановити дні побачень із дитиною, на думку позивачки, мало провокативний характер, як реакція на її позов про позбавлення його батьківських прав, оскільки жодного разу відповідач на скористався своїм правом відвідати дитину в дні, визначені органом опіки та піклування, про що складені чисельні акти. Позивачка запевнила суд, що її особисті відносини із позивачем не мають жодного відношення до його стосунків із дитиною, навпаки, вона вживала всіх дій задля налагодження зв`язку сина із батьком.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причин неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в заяві, поданій до суду просила задовольнити позовні вимоги.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.07.2019 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від актовим записом №161.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18.06.2020 у справі №372/1436/20 шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 розірваний.

Вказаним рішенням також встановлено, що відповідач підтвердив, що протягом 5 останніх місяців вони проживають окремо та не підтримують сімейних стосунків.

Від спільного шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Слід зазначити, що шлюб між сторонами розірвано в судовому порядку до набуття дитиною 1 річного віку. Розірвання шлюбу між позивачкою та підповідачем обумовлено встановленням судом застосування ОСОБА_4 до ОСОБА_9 економічного та психологічного насильства. В зв`язку з чим, остання зверталась з заявою від 18.06.2020 до правоохоронних органів. Вказане також встановлено судом та підтверджується рішенням Обухівського районного суду Київської області, винесеним 18.06.2020, у справі №372/1436/20 та заявою від 18.06.2020 року.

Від народження син проживає разом з матір`ю - ОСОБА_9 , що доводиться Довідками про склад сім`ї №2359 від 26.05.2020, №3861 від 05.08.2020, №715, №716 від 01.02.2021, виданими Відділом реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Обухівської міської ради.

Актами від 21.12.2020, 22.01.2021, 22.02.2021, 24.03.2021, 21.04.2021, 21.05.2021, 23.06.2021, 20.07.2021, 25.08.2021, 26.09.2021, 12.10.2021, 12.11.2021, 15.12.2021 рр. складеними депутатом Обухівської міської ради Смиковським А.Л. встановлено факт того, що ОСОБА_4 не проживає, не спілкується та не приймає участь у вихованні малолітнього сина.

Листами КНП ОМР «Обухівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» №02 від 04.01.2021, №207 від 18.06.2021, №333 від 13.10.2021 рр. підтверджується, що ОСОБА_4 жодного разу не звертався до лікаря-педіатра за отриманням інформації про стан здоров`я сина (засвідчені копії листів № 02 від 04.01.2021, №207 від 18.06.2021 додаються), що свідчить про відсутність у ОСОБА_10 інтересу до стану здоров`я сина ОСОБА_6 .

16.06.2020 року Обухівським районним судом Київської області за заявою ОСОБА_9 видано судовий наказ від у справі №372/1631/20 та стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання спільного сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

23.03.2021 року та 30.03.2021 року Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби (державним виконавцем Назаренко К.О.) винесено постанову про встановлення тимчасово обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України, про обмеження боржника у праві полювання, користуванні вогнепальною, мисливською, пневматичною зброєю, тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобам до погашення заборгованості зі сплати аліментів на сина.

23.06.2021 року за ухилення від сплати аліментів на утримання сина Обухівським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області відкрито кримінальне провадження №0000307 за частиною 1 статті 164 Кримінального кодексу України - злісне ухилення від сплати коштів на утримання дитини (аліментів), встановлених рішенням суду.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 04.09.2020 року, залишеним в силі Постановою Київського апеляційного суду від 04.02.2021 року, позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання матері дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 02.07.2020 року, і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається із поданих представницею позивачки у ході розгляду справи копій довідок-розрахунків, у ОСОБА_4 наявна заборгованість щодо сплати аліментів на утримання спільного сина, а також наявна заборгованість щодо сплати аліментів на утримання позивачки.

Як вбачається із копії заяви, 10.02.2021 ОСОБА_9 звернулася до Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області Служби у справах дітей та сім`ї Обухівської міської ради із заявою про позбавлення відповідача батьківських прав.

25 червня 2021 відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому було опитано сторін спору, надано оцінку доказам наданим сторонами та вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4

06.07.2021 року надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до сина ОСОБА_6 .

Як вбачається з висновку відповідач «свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вже більше року окремо пооживає від дитини, здоров`ям та життям сина не цікавиться, не спілкуєтеся з ним, не займається розвитком та вихованням сина, і враховуючи вік дитини. ОСОБА_6 фактично не знає батька, аліменти сплачує не в повному обсязі, заборгованість близько 18 тис. грн. Батьку надавався час для налагодження відносин із сином, але ОСОБА_4 не проявив бажання та наполегливості, зустріч та знайомство із сином так і не відбулось».

Копіями актів від 09.08.2021, 05.09.2021, 19.09.2021, 26.09.2021, 03.10.2021, 10.10.2021, 17.10.2021, 24.10.2021, 31.10.2021, 07.11.2021, 14.11.2021, 21.11.2021, 28.11.2021, 05.12.2021, 12.12.2021 встановлено, що ОСОБА_4 не виконує рішення Виконавчого комітету Обухівської міської ради № 339 від 06.07.2021 року про визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили, що будучи особами, які тісно спілкуються із позивачкою та мають повне уявлення про її життя, впевнено стверджують, що відповідач жодного разу за останні два роки не відвідав дитини, будь-яким чином не висловив зацікавленості в його житті, повністю самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. При випадкових зустрічах на вулиці повністю ігнорує позивачку із дитиною, будь-які його родичі також не виявляють зацікавленості к дитині.

Таким чином, заперечення відповідача, що викладені у його відзиві, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуюче вищевикладене, суд знаходить доведеним факт ухилення відповідача від піклування про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дитини, при цьому відповіач не навів факти, які б спростовуали його вину поведінку, не навів жодних поважних причин, які змусили його самоусунутися від виховання дитини. Враховуючи всі обставини, з метою захисту інтересів дитини, забезпечення її зростання в умовах турботи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по відшкодуванню судового збору слід стягнути з відповідачки на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 212-214, 226, 280 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір на користь ОСОБА_3 в розмірі 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс судового рішення складений 12.01.2022 року.

Суддя Висоцька Г. В.