Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 18 лютого 2011 року він уклав шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина. Підставою для розірвання шлюбу є те, що спільне життя не склалося з різних причин. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спільне господарство між сторонами не ведеться.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала щодо їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 18 лютого 2011 року вступили в зареєстрований шлюб, що підтверджуєтеся свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 18 лютого 2011 року. (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 (а.с. 5)

Як зазначає позивач, що на даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України)

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довіру та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами неможливе, а тому зберегти сім`ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454 грн. 00 к.

Крім того, позивачу необхідно повернути 454 грн. 00 к. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 104, 105, 112 СК України, ст. ст. 1-13, 77-83, 89, 95, 142, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) зареєстрований 18 лютого 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 230) - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 454 грн. 00 к. на користь ОСОБА_1 .

Повернути з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору сплаченого при подачі позовної заяви в розмірі 454 грн. 00 к. на користь ОСОБА_1 відповідно до квитанції № 0.0..1 від 01 липня 2021 року на р/р UA0026005, , банк отримувача ГУК у м. Києві/ Дніпров. р-н.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 12 січня 2022 року.

Суддя Н.О. Яровенко