КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 758/6612/15-ц

провадження № 22-ц/824/902/2022

19 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Бебі В. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року в складі судді Ларіонової Н.М.,

встановив:

21.05.2020 Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" (далі - АТ «Райффайзен Банк»), звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кошти в сумі 426 163 грн 22 коп. та судовий збір 3 654 грн.

На виконання рішення суду 29.12.2015 було видано виконавчі листи №758/6612/15-ц.

20.10.2016 державним виконавцем Бондаренко О. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52704792 щодо виконання виконавчого листа №758/6612/15-ц, боржником по якому є ОСОБА_1

29.09.2018 державним виконавцем Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бондаренко О. С. винесено постанову про повернення вказаного виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

З 28.09.2018 по даний час виконавчий документ стягувачем отримано не було.

Протягом 2018-2019 року в AT «Райффайзен Банк Аваль» проводилися зміни в організаційній структурі Київській регіональної дирекції, у тому числі у структурному підрозділі, який супроводжує роботу за виконавчими документами. Реорганізація та територіальне переміщення підрозділу по роботі з виконавчими провадженнями (управління), звільнення та переміщення працівників банку, а також значна кількість справ виконавчого провадження на виконанні у одного працівника ускладнили роботу по своєчасному встановлення факту відсутності оригіналу виконавчого листа № 758/6612/15-ц.

12.07.2019 представником ВДВС було повідомлено стягувача про те, що 28.09.2018 виконавче провадження №52704792 згідно п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» було завершено, постанова та оригінал виконавчого документу було направлено на адресу стягувача (м. Київ, вул. Лєскова, 9) рекомендованим листом. Станом на 27.06.2019 оригінал виконавчого листа на виконанні у ВДВС не перебуває.

13.04.2020 під час чергової службової перевірки встановлено факт відсутності у матеріалах особової справи оригіналу виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1 , про що складено Акт про втрату виконавчого документа від 13.04.2020 №114/5-183082.

Щодо виконавчого листа, боржником по якому є ОСОБА_2 , заявник зазначив, що з 30.09.2016 по даний час не отримував постанов про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту на майно боржника, про повернення виконавчого документа стягувачу, оригінал виконавчого листа. Уповноважені представники Васильківського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області відповіді на заяву від 06.02.2020 про надання інформації щодо місцезнаходження виконавчого листа стягувачу не надали.

13.04.2020 під час чергової службової перевірки встановлено факт відсутності у матеріалах особової справи оригіналу виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_2 , про що складено Акт про втрату виконавчого документа від 13.04.2020 №114/5-183082.

Оскільки стягувачу не було надано доказів направлення виконавчих листів засобами поштового зв`язку ДП «Укрпошта» рекомендованим листом з повідомленням про вручення, наявні підстави для висновку, що документи були втрачені при пересилці.

З огляду на те, що боржниками зобов`язання за виконавчими листами не виконанні, заборгованість не погашена, заявник просив поновити строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання та видати їх дублікати.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року заяву задоволено. Видано дублікат виконавчого лист № 758/6612/12 від 29.12.2015 року, виданого Подільським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/9408/85/61417 від 27.09.2007 в розмірі 426 163,22 грн та витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 654, 00 грн.

Видано дублікат виконавчого листа № 758/6612/12 від 29.12.2015 року, виданого Подільським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/9408/85/61417 від 27.09.2007 року в розмірі 426 163,22 грн та витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 654, 00 грн.

Поновлено АТ «Райффайзен Банк Аваль» строк для пред`явлення вказаних виконавчих листів до виконання.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що виконавчі листи втрачені, а тому наявні підстави для видачі їх дублікатів. Суд першої інстанції також зазначив, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання пропущено стягувачем з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви. Судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу, попередній розмір яких встановлено в сумі 3 000 грн без ПДВ, стягнути за рахунок стягувача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у 2018 році АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 підписали додаткову угоду до кредитного договору №014/9408/85/61417 від 27.09.2007, якою погодили умови щодо подальшої сплати кредитних коштів. ОСОБА_1 сумлінно виконує зобов`язання за кредитним договором та вчасно сплачує кошти. Наведене стало підставою для подання стягувачем 02.02.2018 заяви про повернення виконавчого документу, оскільки відпала необхідність у примусовому стягненні грошових коштів.

Зазначив, що стягувач звернувся з заявою про видачу дублікату виконавчого листа вже після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме після 25.11.2016. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що позивач не мав змоги виявити факт втрати виконавчого листа в період з 25.11.2016 по 13.04.2020 та звернутися до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу до закінчення строку на його видачу.

Крім цього, суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , який не отримував повістки в судові засідання, призначені на 03.08.2020 та 23.02.2021 року, чим порушив його право на захист.

Допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права у відповідності до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник АТ "Райффайзен Банк" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Вказує, що ЦПК України не надає права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини його втрати. За умови встановлення факту невиконання судового рішення, видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений документ, у тому числі, містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №24/262, від 01.04.2020 у справі №916/924/16, від11.11.2019 у справі №5/229-04, від23.05.2019 у справі №5023/1702/12, від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г, від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 10.04.2018 у справі №24/234.

Наведені в апеляційній скарзі загальні факти про укладення між сторонами додаткової угоди свідчать про намір сторін досягнути згоди. Твердження скаржника про порушення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, а також про необізнаність щодо дати судового засідання є необґрунтованими.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Прохода Ю. В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник стягувача АТ «Райффайзен Банк» - Салтиков С. С. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором та про поновлення строку для його пред`явлення до виконання, суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що вказаний виконавчий лист на виконанні не перебуває, встановити місце його значення не виявляється за можливе, строк його пред`явлення до виконання пропущений заявником з поважних причин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності правових підстав для видачі дубліката виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_1 з огляду на таке.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року в справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Статтею 1 Закону № 606-XIV (у редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа, тобто станом на 29 грудня 2015 року) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Подібні положення викладено у статті 1 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/1 (провадження № 14-308цс19) дійшла висновку про те, що виходячи з положень частини шостої статті 12 Закону № 1404-VIII, частини першої статті 433 ЦПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Верховний Суд у постанові від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) дійшов висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Такі ж висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені Верховним Судом у постановах від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 334/6276/13-ц (провадження № 61-16355св20), від 12 листопада 2021 року у справі № 2-2362/2010 (провадження № 61-13496св21).

Необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання (або поновлення цього строку судом).

При цьому, за дотримання вказаних умов, сама по собі видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових обов`язків, окрім тих, які передбачені рішенням суду, оскільки дублікат має відтворювати втрачений оригінал виконавчого документу. Натомість відсутність виконавчого документа, унеможливлює примусове виконання рішення суду.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кошти в сумі 429 817 грн 22 коп.

16.12.2015 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з заявою, в якій просив надіслати на його адресу оригінали виконавчих листів (а.с.81).

04.01.2016 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» отримано 2 виконавчих листа №758/6612/15-ц (а.с. 83,84).

20.10.2016 головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренком О. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52704792 щодо виконання виконавчого листа №758/6612/15-ц від 29.12.2015, сума грошових коштів, що підлягає стягненню за виконавчим документом - 429 817 грн 22 коп., боржник - ОСОБА_1 (а.с. 101-102).

28.09.2018, за письмовою заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» ( стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

Відповідно до відповіді Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 27.06.2019 №52704792/3, вказану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з оригіналом виконавчого документа направлено на поштову адресу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 103, 104).

Згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 09.04.2020 виконавчий документ №758/6612/15-ц від 29.12.2015 щодо стягнення з ОСОБА_1 429 817 грн 22 коп. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на виконанні не перебуває (а.с. 100).

АТ «Райффайзен Банк Аваль» за наслідками службової перевірки 13.04.2020 встановлено факт відсутності в матеріалах особової справи проблемного позичальника ОСОБА_1 оригіналу виконавчого листа №758/6612/15-ц, про що складено відповідний акт про втрату (а.с. 92).

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що оригінал виконавчого листа, виданого Подільським районним судом м. Києва 29 грудня 2015 року №758/6612/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , втрачено.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження», чинного на час видачі виконавчого листа (далі - Закон № 606-XIV); виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Статтею 23 Закону № 606-XIV встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Судом встановлено, що державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийняв постанову про повернення виконавчого документа стосовно боржника ОСОБА_1 28.09.2018.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі -Закон № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Вказаний правовий висновок наведений Верховним Судом в постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до статті 37 Закону № 1404-VIII повернення документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Таким чином, АТ «Райффайзен Банк» звертаючись до суду першої інстанції із заявою про видачу дубліката виконавчого листа 21 травня 2020 року, не пропустив строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки такий строк переривався, а тому строк пред`явлення виконавчого документа до виконання слід обчислювати з 28 вересня 2018 року до 28 вересня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про видачу дублікату виконавчого листа вже після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме після 25.11.2016, є необґрунтованими.

Враховуючи, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконане; оригінал виконавчого листа, виданого Подільським районним судом м. Києва 29 грудня 2015 року №758/6612/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , втрачено, а заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_1 , який було втрачено.

Враховуючи, що заяву про видачу дубліката виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_1 було подано у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви стягувача про його поновлення.

Заперечуючи проти ухваленого у цій справі судового рішення, ОСОБА_1 також зазначив, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Вказані доводи є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції. Відомості про вручення йому судової повістки-повідомлення про розгляд даної заяви 23 лютого 2021 року о 15. 00 год міститься в матеріалах справи (а.с.128, 129 ).

Та обставина, що в 2018 році ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк» підписали додаткову угоду до кредитного договору від 27.09.2007, якою погодили умови щодо подальшої сплати кредитних коштів, не є обставино, що перешкоджає видачі дубліката виконавчого листа.

Інший боржник ОСОБА_2 ухвалене по справі рішення в частині видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення його до виконання стосовно нього не оскаржує, а тому у вказаній частині воно не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалю нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частинами першою, другою ст. 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами першою, другою, третьою ст. 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів вважає, що на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо подати з поважних причин (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 зазначав, що орієнтовна сума витрат на правничу допомогу складатиме 3 000 грн , без ПДВ.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 не надав суду договору про надання правової (правничої) допомоги від 06.08.2021, додатку №1 до нього, рахунків тощо, а також не зазначено про неможливість їх подання з поважних причин до судових дебатів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява боржника ОСОБА_1 про стягнення за рахунок позивача витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Витрати ОСОБА_1 по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з АТ "Райффазен Банк" в сумі 227 грн, пропорційно до розміру задоволених вимог по апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року в частині задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа №758/6612/15-ц від 29.12.2015, виданого Подільським районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_1 скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви у вказаній частині.

В частині задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_1 залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 227 грн.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення за рахунок позивача витрат на правничу допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в частині видачі дублікату виконавчого листа може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 січня 2022 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк