Провадження № 22-з/4808/14/22
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б.М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
20 січня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,
суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені,
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 10 листопада 2021 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вирішено питання розподілу судових витрат.
13 січня 2022 року на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
На підтвердження зазначених витрат до заяви долучено копію угоди № 23/11/21 про надання професійної правничої допомоги від 23 листопада 2021 року та акт про надання професійної правничої допомоги від 12 січня 2022 року. З огляду на це, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Оскільки необхідність розгляду заяви з викликом учасників справи відсутня, клопотання про розгляд в судовому засіданні заява про ухвалення додаткового рішення не містить, відповідно суд розглядає її в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Як передбачено статтею 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За змістом статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою в апеляційній скарзі було заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечував проти стягнення таких витрат.
Протягом п`яти днів після ухвалення постанови позивачкою подано докази, що підтверджують такі витрати. Зі змісту цих доказів вбачається, що правнича допомога ОСОБА_1 при розгляді справи в суді апеляційної інстанції полягала в аналізі оскаржуваного рішення, вивченні судової практики, ознайомленні з матеріалами справи, наданими позивачкою, підготовкою апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.
За результатами розгляду заяви про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів суд апеляційної інстанції встановив, що справа не складна і не потребує багато часу на побудову правової позиції професіоналом в галузі права; апеляційна скарга, вартість якої оцінена в 5 000,00 грн і на складання якої нібито затрачено 10 годин, складається з шести сторінок, при цьому її зміст відповідає змісту позовної заяви та запереченню на відзив на позовну заяву з незначними доповненнями. Посилань на судову практику доводи апеляційної скарги не містять, а відтак не підтверджуються повною мірою обґрунтованість позицій «аналіз оскаржуваного рішення» та «вивчення судової практики» тривалістю 8 год. Спір між сторонами виник з приводу заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 3 000,00 грн, що підтверджується розрахунком державного виконавця, а тому посилання на ознайомлення з матеріалами справи, наданими позивачкою, на протязі 2 годин є надуманим.
Таким чином, суд враховуючи заперечення сторони позивача щодо стягнення судових витрат, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, ціни позову, значення результатів розгляду для сторін та виконаної адвокатом роботи, вважає за можливе зменшити суму витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню на користь позивачки до 500,00 грн. Зазначена сума є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та стягнення на її користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, що відповідатиме критерію розумної необхідності цих витрат.
А отже, є підстави для прийняття додаткової постанови відповідно до положень статті 270 ЦПК України.
Керуючись статтями 137, 141, 270, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 500, 00 грн (п`ятсот гривень) на відшкодування витрат на правничу допомогу.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Головуючий В.А. Девляшевський
Судді: І.В. Бойчук О.О. Томин