ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2409/22 Справа № 185/1270/21 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Усик А.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 лютого 2021 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою віку 23 років.

Позивач посилалася на те, що ОСОБА_1 є батьком її повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка після досягнення повноліття продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки має постійний дохід.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 лютого 2021 року до 30 червня 2022 року включно, а якщо навчання буде припинено раніше 30 червня 2022 року - до припинення навчання. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 908 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, стягнувши з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач звільнений з роботи за станом здоров"я, не працює, перебуває на пенсії, має на утриманні двох батьків, 1948 року народження. Також судом залишено поза увагою обов"язок позивача утримувати дитину.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга у даній справі підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має можливість надавати повнолітній дочці матеріальну допомогу, оскільки згідно наданих суду відомостей, які нічим не спростовані, відповідач є працездатною особою, відомостей про перебування на утриманні відповідача неповнолітніх чи непрацездатних осіб судом не отримано, тому суд вважав за можливе визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, у розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Довідкою № 73 від 29 січня 2021 року підтверджується, що ОСОБА_3 навчається у комунальному закладі вищої освіти «Павлоградський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради», форма навчання - денна, бюджетна, термін закінчення навчання - 30 червня 2022 року включно (а.с.8).

Актом від 14 лютого 2021 року, складеним головою правління ОСББ «Добролюбова 2-4», підтверджується, що ОСОБА_3 фактично проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.14).

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У частині третій статті 199 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Таким чином, з указаного вбачається, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Аналогічні роз`яснення містяться й у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Наведені вище обставини справи та норми матеріального закону свідчать про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини.

При цьому судом не враховано положення статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач не подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, оскільки не отримав її. (а.с.29)

Тому апеляційний суд вважає за можливе прийняти докази, надані відповідачем до апеляційної скарги.

Так, згідно копії трудової книжки, відповідач ОСОБА_1 30.06.2021 року був звільнений з роботи за станом здоров"я, що підтверджується випискою з медичної карти. (а.с.55-61)

Також відповідачем надано докази того, що він має батьків похилого віку, які також потребують матеріальної допомоги у зв"язку з захворюванням.

За таких обставин, враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про необхідність апеляційну скаргу задовольнити частково, змінивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, зменшивши його з 1/4 частини всіх видів доходу відповідача до 1/6 частини.

При цьому, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача в частині стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., оскільки право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення не у повній мірі відповідає вимогам норм матеріального права, тому підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дитини.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2021 року змінити в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, зменшивши його з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до 1/6 частини, починаючи з 22 лютого 2021 року до 30 червня 2022 року включно, а якщо навчання буде припинено раніше 30 червня 2022 року - до припинення навчання.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко