Справа № 638/5601/17
Провадження № 6/638/2/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Штих Т.В.

за участю секретаря Овчаренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові заяву комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконанням у цивільній справі за заявою комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,-

встановив:

06.01.2022 до суду надійшла зазначена заява. В обґрунтування заяви вказано, що у встановленому законом порядку КП «ХТМ» не могло пред`явити виконавчі документи до виконання з поважних причин. Ухвалами суду від 27.08.2018 р. та від 11.11.19 виправлялися допущенні с судовому наказі описки, та останню було отримано лише 03.12.2021 року, а відсутність ухвали про виправлення описки в судовому наказі перешкоджало подальшому пред`явленню виконавчих документів до виконавчої служби, в зв`язку з чим, представник стягувача був позбавлений можливості пред`явити виконавчий документ до виконання, з незалежних від нього обставин.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 10 травня 2017 року видано судовий наказ Дзержинським районний судом м. Харкова, яким вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.02.2014 року по 28.02.2017 року у розмірі 12005, 66 грн., із них за послуги з теплопостачання у розмірі 10199, 35 грн., три відсотки річних від простроченої суми 273, 43 грн., інфляційні витрати 1532,88 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 304, 50 грн. з кожного. Судовий наказ набрав чинності 21.06.2017 року та 28.03.2018 року судовий наказ було видано представнику стягувача.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2018 року було виправлено описки в судовому наказі, вказано вірно розрахунковий рахунок, на який підлягає розмір основної заборгованості, та зазначено розмір заборгованості за послуги з теплопостачання, який підлягає стягненню, як «10199, 35». Окремим абзацом вказано інфляційні витрати татри відсотки річних, які підлягають стягненню з боржників.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 року заяву представника заявника задоволено, вказано вірно суму основної заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.02.2014 року по 28.02.2017 року «12005, 66 грн.».

В судове засідання стягувач не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника КП „Харківські теплові мережі Кондратюк І.В., яка діє на підставі повноважень відповідно статуту, надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути за відсутності представника заявника, наполягала на задоволенні заяви, та просила суд її задовольнити.

Боржники в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що судовим наказом Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року видано судовий наказ Дзержинським районний судом м. Харкова, яким вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.02.2014 року по 28.02.2017 року у розмірі 12005, 66 грн., із них за послуги з теплопостачання у розмірі 10199, 35 грн., три відсотки річних від простроченої суми 273, 43 грн., інфляційні витрати 1532,88 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 304, 50 грн. з кожного.

28 березня 2018 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» отримало судовий наказ, про що міститься відмітка в матеріалах справи та судовому наказі. Судовий наказ набрав чинності 21.06.2017 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2018 року було виправлено описки в судовому наказі, вказано вірно розрахунковий рахунок, на який підлягає розмір основної заборгованості, та зазначено розмір заборгованості за послуги з теплопостачання, який підлягає стягненню, як «10199, 35». Окремим абзацом вказано інфляційні витрати татри відсотки річних, які підлягають стягненню з боржників.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 року заяву представника заявника задоволено, вказано вірно суму основної заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.02.2014 року по 28.02.2017 року «12005, 66 грн.».

Ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла станом на 13.11.2017) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи 21.06.17 року судовий наказ набрав чинності, та 28.03.18 року Дзержинським районним суд м. Харкова видано судовий наказ стягувачу.

Лише 03 грудня 2021 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано ухвалу про виправлення описки від 11.11.2019 року, яка необхідна була для пред`явлення до виконавчої служби разом з судовим наказом.

Тобто, стягувач, був позбавлений можливості після усунення недоліків звернутися з виконавчим документом для виконання.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 433 ЦПК України).

Діюче законодавство не містить переліку обставин, що підлягають врахуванню судом при вирішенні питання поновлення пропущеного строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку має оцінити доводи, що наведені в обґрунтування заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та зробити висновок щодо поважності чи не поважності причини пропуску строку.

Суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18 - рп/2012).

За змістом визначеного статтею 18 ЦПК України імперативного припису судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно допуску до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуації, що суперечить принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язались поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі про Греції» (Hornsby v. Greece), рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 5 липня 2012 року вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішень не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконує вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

З огляду на викладене, наявні, причини пропуску строку для пред`явлення цього виконавчого документа до виконання є поважними, що має наслідком поновлення пропущеного строку.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що у разі незадоволення заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, не можливо виконати рішення, остаточне судове рішення не може залишитись не виконаним на шкоду однієї із сторін, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 433 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Заяву комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у цивільній справі за заявою комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі № 638/5601/17 за заявою комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: Т.В. Штих