Справа № 357/174/22
Провадження 2-з/357/6/22
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"13" січня 2022 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукуров В. П. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 подано суду заяву, у якій вона просить вжити заходів забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння, що складається з житлового будинку загальною площею 55,7 кв.м., господарських та побутових споруд (будівель), земельної ділянки з кадастровим номером :06:046:0021, загальною площею 0,0819 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 .

Заява про забезпечення позову мотивована наступним.

07.07.2020 року заявник звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Сетам», Білоцерківського міського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м.Київ), ОСОБА_2 , треті особи: АТ «Райффайзен Банк Аваль», приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дерун А.А., управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області про визнання недійсними електронних торгів нерухомого майна та протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акту про проведення електронних торгів нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування свідоцтва про право власності, поновлення реєстраційного обліку місця проживання особи.

08.07.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було відкрито провадження у справі №357/6497/20 та забезпечено позов шляхом накладення арешту на домоволодіння, що складається з житлового будинку загальною площею 55,7 кв.м., господарських та побутових споруд (будівель), земельної ділянки з кадастровим номером :06:046:0021, загальною площею 0,0819 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 .

16.03.2021 року ухвалою суду позов було залишено без розгляду, а нею подано апеляційну скаргу на вищезазначену ухвалу.

16.12.2021 року рішенням апеляційної інстанції, рішення суду було залишено без змін.

Оскільки, залишення без розгляду позовної заяви не позбавляє права на повторне звернення до суду, заявником готується позовна заява для подальшого звернення. Підставою для виникнення спору стало неправомірне відчуження належного на праві власності заявнику майна, через проведення електронних торгів.

Вважає, що існує реальна загроза тому, що новий власник домоволодіння може передати право власності на вказане домоволодіння іншим особам, що в подальшому може унеможливити виконання рішення суду у цій справі.

Посилаючись на викладене, заявник просила суд вжити заходи забезпечення позову у вигляді арешту домоволодіння з метою забезпечення подальшого виконання можливого судового рішення.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом накладення арешту на майно.

У відповідності з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Проаналізувавши заяву ОСОБА_1 , суд констатує, що вона є недостатньо обґрунтованою та містить суперечності, які не дозволяють її задовольнити.

Так, у заяві про забезпечення позову зазначено, що заявник вже зверталася з таким позовом до суду, втім, одночасно вона мотивує подачу даної заяви необхідністю його підготовки. Також заявник повідомляє, що 08.07.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було відкрито провадження в аналогічній справі та забезпечено позов шляхом накладення арешту на те ж саме домоволодіння. Заявником не повідомлено суду з яких причин було залишено без розгляду її аналогічний позов до тих же самих відповідачів. Вищенаведене має правове значення, оскільки може свідчити про зловживання заявником своїми процесуальними правами.

При цьому суд наголошує, що повторне накладення арешту на спірне майно може привести до ситуації, коли особа протягом надмірно тривалого часу буде позбавлена можливості розпоряджатися таким майном, що у свою чергу буде непомірним втручанням держави у реалізацію нею права власності, що суперечитиме статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Крім того, правилами ч.1 ст.44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Також, заявником не надано належного у розумінні ч.1 ст.77 ЦПК України доказу належності їй раніше на праві власності домоволодіння, на яке вона просить накласти арешт. Суд критично оцінює приєднану до заяви копію договору дарування від 20.03.1995 року, оскільки у його тексті зазначено, що предметом договору є будинок, який знаходиться на іншій вулиці та має іншу площу, ніж наведено у тексті заяви.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням принципів розумності та співмірності вимог про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і можливим предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ураховуючи інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даної заяви. Заявнику необхідно відмовити.

Заяву розглянуто на підставі наданих заявниками доказів з урахуванням обраного ним способу захисту права.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 260-261, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяВ. П. Цукуров