Єдиний унікальний номер 317/35/16-ц
Провадження № 6/317/4/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

за участі:

секретаря судового засідання Сидоренка І.О.

приватного виконавця Сколибога О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених на нього зведеним виконавчим провадженням № 59661891 з виконання наступних виконавчих документів:

виконавче провадження № 63469034 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2973/17, виданого 24.07.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 89693,43 грн.;

виконавче провадження № 61132685 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2973/17, виданого 24.07.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору у розмірі 448,70 грн.;

виконавче провадження № 59659416 з примусового виконання виконавчого листа № 317/35/16-ц, виданого 10.11.2016 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 4217583,78 грн.;

виконавче провадження № 59654359 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2680/19, виданого 08.10.2020 Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору у розмірі 384,20 грн.

В обґрунтування подання приватний виконавець вказує, що на виконанні у нього перебуває зведене виконавче провадження № 59661891 до складу якого входять виконавчі провадження № 63469034, № 61132685, № 59659416, № 59654359. На час звернення до суду і поданням загальний розмір заборгованості боржника ОСОБА_1 за виконавчим провадженням становить 3792410,85 грн. Постанови про відкриття виконавчого провадження направлені на адресу боржника, що вказані у виконавчому документі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. У зв`язку з отриманням інформації про додаткові адреси боржника, 14.08.2019 копії зазначених постанов направлені за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Наступні постанови про відкриття виконавчого провадження направлені на адресу боржника, що вказана у виконавчому документі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. ОСОБА_1 проігнорував отримання відправлень за всіма адресами, таким чином, з метою повідомлення боржника про відкриття виконавчих проваджень, у газеті «Урядовий кур`єр» від 06.08.2020 було надруковано оголошення про необхідність звернення з цього приводу ОСОБА_1 до приватного виконавця.

Станом на теперішній час боржник жодного разу не зв`язався з приватним виконавцем. Згідно відповіді Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 20.10.2021 ОСОБА_1 був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 14.08.2017, орган видачі 2311. З моменту видачі виконавчого листа по справі № 317/35/16-ц від 10.11.2016 боржник виїжджає за кордон, що підтверджується довідкою Державної прикордонної служби № 78906944 від 30.04.2020, а саме перетин державного кордону з 07.10.2019 по 11.10.2019. Перетин державною кордону вказує на можливість задоволення вимог кредитора за рахунок грошових коштів, які боржником витрачаються на відпочинок поза межами України.

З метою неможливості звернення стягнення на грошові кошти, боржником не використовуються банківські рахунки (картки), що підтверджується довідкою, згенерованою в АСВП від 30.04.2020, 13.05.2021, 28.10.2021, 14.12.2021, 24.12.2021.

Боржник разом з дружиною створив штучний спір про поділ майна подружжя задля зміни титульного володільця нерухомого майна. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/324/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання договорів позики від 07.10.2012, 01.12.2012, 07.03.2013, 11.03.2013 недійсними, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанції, було встановлено, що під час допиту було з`ясовано, що подружжя виїжджало за кордон для відпочинку. ОСОБА_2 , незважаючи на своє скрутне матеріальне становище, не пам`ятає вартості путівки та не надала жодних доказів, які підтверджують здійснення нею витрат. Грошові кошти отримані за договорами позики були використанні з метою придбання транспортного засобу в інтересах сім`ї. Транспортний засіб був придбаний для дружини за рахунок коштів, отриманих на підставі договорів позики, та зареєстрований на ОСОБА_2 напередодні її дня народження, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 . Транспортний засіб ОСОБА_1 марки Honda, модель Accord, у 2016 році був проданий матері ОСОБА_2 , з його слів набагато нижче реальної вартості, а саме за 5-20 тис. грн. ОСОБА_2 зазначила, що це було зроблено через те, що чоловік не є надійною людиною та це було першим, що вона може забрати задля того, щоб не залишитися ні з чим. Крім цього, зазначила, що вказаний правочин був вчинений саме в її інтересах. Зазначене підтверджує обізнаність її як про існування неповернутого боргу ОСОБА_3 , так і про наявність позову до ОСОБА_1 та наявність арешту на все майно ОСОБА_1 . Договори про надання комунальних послуг на будинок в якому проживає подружжя укладені з ОСОБА_1 та позивачем не доведено те, що саме вона сплачує комунальні платежі. Також сумнів викликає названий ОСОБА_2 під час допиту розмір витрат на утримання будинку у 2500-3000 грн. Враховуючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом, пов`язані спільним побутом, спільно відпочивають та ОСОБА_1 продовжує здійснювати як матеріальні, так і трудові витрати в інтересах сім`ї, спільно виховують дітей, спільно використовують належне їм майно, незалежно від титульного володільця, підстави для визнання правочину недійсним відсутні.

Заявлений позов ОСОБА_2 є спробою подружжя унеможливити виконання судового рішення по справі № 317/35/16, яке набрало законної сили.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі №317/3680/19 від 13.08.2020 договір купівлі-продажу транспортного засобу № 1496/02/2342/2016 від 09.03.2016, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (мати ОСОБА_2 ) визнано недійсним.

Задля неможливості виконання ухвали про поворот виконання рішення від 16.01.2018 по справі № 317/3272/16-ц подружжя реалізувало спірну земельну ділянку. У подальшому за позовом ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельної ділянки визнано недійсним.

Згідно бази даних АІС «Автомобіль» за боржником зареєстровано автотранспортні засоби ГАЗ-3302-14 та ВАЗ-2131, які було оголошено у розшук згідно постанови про розшук майна боржника від 02.12.2021. Боржник будь-яких заходів щодо надання для опису та арешту вищевказаного транспорту також не вживає.

Рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено. ОСОБА_1 вчиняє дії, спрямовані на зміну титульного власника належного йому майна, задля унеможливлення виконання рішень суду про стягнення з нього грошових коштів.

У судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. підтримав подання, просив задовольнити.

Вислухавши доводи приватного виконавця, дослідивши матеріали подання та виконавчого провадження, суд приходить до наступних висновків.

На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. перебуває зведене виконавче провадження № 59661891 з виконання наступних виконавчих документів:

виконавче провадження № 63469034 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2973/17, виданого 24.07.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 89693,43 грн.;

виконавче провадження № 61132685 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2973/17, виданого 24.07.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору у розмірі 448,70 грн.;

виконавче провадження № 59659416 з примусового виконання виконавчого листа № 317/35/16-ц, виданого 10.11.2016 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 4217583,78 грн.;

виконавче провадження № 59654359 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2680/19, виданого 08.10.2020 Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору у розмірі 384,20 грн.

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_1 .

Постановами від 25.07.2019, від 26.07.2019, від 03.11.2020, від 03.02.2020, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.Ю. відкриті виконавчі провадження та зобов`язано боржника протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як видно з матеріалів справи та оглянутих у судовому засіданні матеріалів зведеного виконавчого провадження, усі копії постанов направлялись боржнику. При цьому, з певного часу приватний виконавець направляв документи за усіма відомими адресами проживання ОСОБА_1 , у тому числі його зареєстрованим місцем проживання.

Так, крім постанов про відкриття виконавчих проваджень Сітнікову В.О. направлялись постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності, про опис та арешт майна, про призначення проведення виконавчих дій, про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу тощо.

Як вказав у судовому засіданні приватний виконавець і це підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами зведеного виконавчого провадження, ОСОБА_1 не отримує кореспонденцію за жодною із відомих адрес, усі відправлення повертаються не отриманими.

У цьому зв`язку суд враховує, що 06.01.2022 та 10.01.2022 ОСОБА_1 подавав до Запорізького районного суду Запорізької області у рамках розгляду цієї справи заяви, де зазначав наступну адресу свого проживання: АДРЕСА_3 .

Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують, що приватний виконавець направляв прийняті постанови у тому числі й за цією адресою, яка також є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 .

Більше того, 10.01.2022 ОСОБА_1 особисто з`явився до Запорізького районного суду Запорізької області, ознайомився із поданням та доданими до нього документами та зробив фотокопії усіх наявних документів у справі № 317/35/16-ц, провадження № 6/317/4/2022 ще до розгляду його по суті. Суд звертає увагу на те, що матеріали цієї справи містять копії виконавчих документів, постанов про відкриття виконавчих проваджень, оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» щодо наявності зведеного виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_1 , та інші документи. Отже, з 10.01.2022 ОСОБА_1 достеменно відомо не тільки про наявність зведеного виконавчого провадження, перелік виконавчих проваджень, які до нього входять, наявність виконавчих документів, а й зміст усіх виконавчих документів, постанов про відкриття виконавчих проваджень, які він із власних міркувань відмовлявся отримувати засобами поштового зв`язку за місцем свого проживання протягом тривалого часу.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.20218 у справі № 333/324/18 були встановлені певні обставини, які суд враховує при розгляді даного подання. Так, у мотивувальній частині вказаного рішення суду (розміщене у Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua/Review/76213959) зазначено, що «…під час допиту було з`ясовано, що подружжя виїжджало за кордон для відпочинку, ОСОБА_2 незважаючи на своє скрутне матеріальне становище не пам`ятає вартості путівки та не надала жодних доказів, які підтверджують здійснення нею витрат. Під час допиту ОСОБА_2 було зазначено, що транспортний засіб Volkswagen Tiguan придбаний за 16000-18000 доларів США. Частка з яких отримана від продажу Chevrolet AVEO, та 50000 грн. отримані від тітки з дядьком, проте жодних документів, що підтверджують вказані обставини не надано. Крім того, ОСОБА_2 на час здійснення правочину обіймала посаду державної служби, хоча декларацію державного службовця, з метою підтвердження викладених обставин до матеріалів справи не надала. Письмова згода ОСОБА_1 на розпорядження транспортним засобом вказує на належність йому частки майна. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 мав скрутне матеріальне становище до отримання грошових коштів за договорами позики, та наявність його частки у вказаному майні, встановлено що грошові кошти отримані за договорами позики були використанні з метою придбання транспортного засобу в інтересах сім`ї. Транспортний засіб був придбаний для дружини за рахунок коштів отриманих на підставі договорів позики та зареєстрований на ОСОБА_2 напередодні її дня народження, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 . Транспортний засіб ОСОБА_1 марки Honda, модель Accord, в 2016 році був проданий матері ОСОБА_2 , з його слів набагато нижче реальної вартості, а саме за 5-20 тис. грн. ОСОБА_2 зазначила, що це було зроблено через те, що чоловік не є надійною людиною та це було першим, що вона може забрати, задля того щоб не залишитися ні з чим. Крім цього, зазначила що вказаний правочин був вчинений саме в її інтересах. Зазначене підтверджує обізнаність її як про існування неповернутого боргу ОСОБА_3 , так і про наявність судового позову до ОСОБА_1 (справа №317/35/16) та наявність арешту на все майно ОСОБА_1 . Враховуючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом, пов`язані спільним побутом, спільно відпочивають та ОСОБА_1 продовжує здійснює, як матеріальні так і трудові витрати в інтересах сім`ї, спільно виховують дітей, спільно використовують належне їм майно, незалежно від титульного володільця, підстави для визнання правочину недійсним відсутні. З огляду на вказане, заявлений позов ОСОБА_2 є спробою подружжя унеможливити виконання судового рішення по справі № 317/35/16, яке набрало законної сили…».

Надані приватним виконавцем докази дійсно підтверджують виїзд 07.10.2019 ОСОБА_1 за кордон.

За змістом відомостей Державної фіскальної служби України ОСОБА_1 не користується банківськими рахунками.

На факт ухилення ОСОБА_1 він виконання рішень судів вказує й те, що за змістом рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2020 у справі № 317/3680/19, достеменно знаючи про наявність, зокрема, невиконаного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 28.04.2016 у справі № 317/35/16-ц, він здійснив відчуження належного йому транспортного засобу.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішенняіменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

За приписами ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи, не передбачені в Конвенції та в Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, виключно зі своєю власною волею. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав та свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена в здійсненні права на пересування лише у випадках, установлених законом.

Це право віднесено в ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Остання не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути їх позбавлена.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

За приписами п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

За змістом наведених норм підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.

Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи та виконавчого провадження, з часу відкриття виконавчих проваджень ОСОБА_1 , будучи обізнаним про необхідність виконання рішень судів, про свої доходи не повідомив, в добровільному порядку з часу ухвалення судового рішення боржник не виконував покладені на нього обов`язки, вчиняв дії, які ускладнюють виконання рішення суду, що свідчить про свідоме ухилення боржника від покладених на нього Законом України «Про виконавче провадження» обов`язків.

Надавши аналіз фактичним обставинам справи і зібраним у справі доказам, суд дійшов висновку про наявність підстав вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, що призвело до необхідності вжиття певних заходів примусового виконання.

Судом встановлено, що обмеження у праві виїзду за кордон, за вищенаведених обставин є справедливим обмеженням, воно носить тимчасовий характер та є дієвою юридичною санкцією, яка зумовить припинення нехтування своїми обов`язками та змусить боржника віднайти способи для принаймні часткового виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення подання приватного виконавця.

Керуючись ст.ст. 33, 64 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України», суд,-

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа задовольнити.

Тимчасове обмежити боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань у зведеному виконавчому провадженні № 59661891 з виконання наступних виконавчих документів:

виконавче провадження № 63469034 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2973/17, виданого 24.07.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 89693,43 грн.;

виконавче провадження № 61132685 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2973/17, виданого 24.07.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору у розмірі 448,70 грн.;

виконавче провадження № 59659416 з примусового виконання виконавчого листа № 317/35/16-ц, виданого 10.11.2016 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 4217583,78 грн.;

виконавче провадження № 59654359 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2680/19, виданого 08.10.2020 Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору у розмірі 384,20 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повна ухвала суду складена 12.01.2022.

Суддя Д.І. Сакоян