Ухвала

Іменем України

14 січня 2022 року

м. Київ

справа № 452/2713/18

провадження № 61-21144ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 квітня 2021 року у складі судді Пташинського І. А. та постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дітей та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 липня 2019 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дітей в частині виключення ОСОБА_2 як батька із актових записів про народження дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2020 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини - сина ОСОБА_5 .

Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 березня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 квітня 2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу за зустрічним позовом.

У квітні 2021 року надійшла заява ОСОБА_1 до суду першої інстанції про вирішення питання судових витрат та долучено письмові докази щодо розміру здійснених нею витрат на правову допомогу у сумі 9 945 грн.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 квітня 2021 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про покладення судових витрат на ОСОБА_2 відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про залишення його позову без розгляду і не свідчить про необґрунтовані дії позивача.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 20 грудня 2021 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу яка підписана представником Поліщук І. О., на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 квітня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року. Посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду винесена при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним зверненням

позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18 (провадження № 61-10254св20) вказано, що «стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року в справі № 679/1125/18 (провадження № 61-24189св18) вказано, що «відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу».

Встановивши, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції з яким погодився суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про покладення судових витрат на ОСОБА_2 .

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 квітня 2021 року у складі судді Пташинський І. А. та постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дітей та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук