Справа № 464/2187/21 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/2838/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИЛА:

позивачка ОСОБА_1 26.03.2021 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила змінити розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16.04.2014 з твердої грошової суми у розмірі 500 грн щомісячно на 1/4 частки з усіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16.04.2014 шлюб між ними розірвано. Цим же рішенням вирішено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач добровільно виконує рішення суду, станом на 01.01.2021 заборгованості не має. 08.07.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, відповідно до ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом не враховано, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і сина. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що на момент призначення аліментів у 2014 році, сину було 4 роки, він не ходив на гуртки, та на його утримання було необхідно значно менше коштів. Натомість станом на сьогоднішній день син навчається у середній загальноосвітній школі в 6 класі, що потребує значно більших фінансових затрат, в тому числі і на купівлю підручників, зошитів, канцелярських товарів та різноманітного одягу. Також ОСОБА_3 навчається в Малій комп`ютерній академії ШАГ з вартістю навчання за один навчальний рік у розмірі 15 900 гривень, а також відвідує секцію Муай тай у ВДЮ СК «Альянс», де оплата за навчання становить 500 гривень на місяць. Тому, вважає, що суд першої інстанції проігнорував усі вищевказані факти, не дав належної оцінки усім обставинам справи, у зв`язку з чим незаконно відмовив в праві стягувача аліментів змінити спосіб стягнення аліментів.Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

13.12.2021 ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1739.

На підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16.04.2014 розірвано шлюб між сторонами, а також вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятсот) грн щомісячно, починаючи з 25.03.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що підстави зміни способу стягнення аліментів в законодавстві прямо не зазначені, запровадження альтернативи у виборі способу стягнення аліментів та право на його зміну мало на меті посилення захисту прав дитини на належне утримання, тому звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, стягувач має обґрунтувати, що саме такий спосіб за конкретних умов має сприяти найкращому забезпеченню гармонійного розвитку дитини, однак позивачем не доведено, що розмір присуджених до стягнення аліментів, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також не доведено, що саме спосіб стягнення аліментів у частці від доходу боржника сприятиме найкращому забезпеченню гармонійного розвитку дитини, а зміна в законодавстві щодо мінімального розміру аліментів не є підставою для збільшення такого в судовому порядку та зміни способу стягнення.

Проте, колегія суддів з такими висновками погодитись не може, виходячи з такого.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 , посилаючись на положення статей 182, 192 СК України, просила змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження та стягнути аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, фактично заявлено позовні вимоги про зміну способу їх стягнення, і як наслідок про зміну розміру аліментів.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

У частині третій статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно вказав про те, що підстави для зміни способу стягнення в нормах СК України відсутні.

Разом з тим, згідно із діючим законодавством визначення способу стягнення аліментів є виключно диспозитивним правом стягувача.

При цьому, дана норма не є відсилочною до положень частини першої статті 192 СК України, в якій зазначено підстави саме для зміни розміру, а не способу стягнення аліментів.

Відтак, при вирішенні питання про зміну способу стягнення аліментів підлягають застосуванню положення статей 182-184 СК України, а не положення статті 192 СК України, якою врегульовано інші аліментні правовідносини. У цьому зв`язку, колегія суддів враховує положення частини десятої статті 10 ЦПК України, згідно із якою забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини, а також положення принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 цього Кодексу.

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. І можливість такої зміни не пов`язується з наявність чи відсутністю підстав для зміни розміру аліментів, визначених законодавством .А платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення.

З урахуванням обставин, які підлягають з`ясуванню при визначенні розміру аліментів (зокрема, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів іншиї дітей) та обставин встановлених в справі, що переглядається, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку, розмір якої сприятиме належному забезпеченню інтересів неповнолітньої дитини сторін , а саме 1/5 частина з усіх видів заробітку (доходу)відповідача щомісячно, враховуючи наявність у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.30).

Ураховуючи наведене, рішення суду слід скасувати ухвалити нове рішення яким, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 квітня 2014 року на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з твердої грошової суми у розмірі 500 грн щомісячно на 1/5 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 02 липня 2021 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 січня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 11 січня 2022.

Головуючий

Судді