12 січня 2022 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу,
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2021 року суд закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд", про усунення перешкод в користуванні майном, повернув ОСОБА_2 судовий збір, сплачений при пред`явленні позову.
Відповідно до ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.9 ст.141 цього кодексу.
23 грудня 2021 року суд отримав клопотання відповідача ФОП ОСОБА_1 , подане представником відповідача адвокатом Янчуком В.В., про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн на підставі ч.5 ст.142 ЦПК України.
Клопотання мотивує тим, що спірна частина нежитлового приміщнення за адресою АДРЕСА_1 була звільнена ФОП ОСОБА_1 15 червня 2021 року, а до суду з позовом ОСОБА_2 звернулася лише 22 липня 2021 року. Таким чином, обставини, якими позивач обгрунтовувала порушення своїх прав, припинили існувати ще до моменту звернення останньої до суду, а не відпали після подання позову. Предмет позову був відсутній не лише на момент подання представником позивача клопотання про закриття провадження у справі, а також і на момент звернення до суду з позовом. З моменту відкриття провадження у справі та до моменту подання адвокатом Грабовським В.А. клопотання про закриття провадження у справі ФОП ОСОБА_1 не було вчинено жодних дій з нежитловим приміщенням, яке є предметом спору. Отже, в даному випадку відсутній факт задоволення відповідачем вимог позивача після пред`явлення позову. Чинним законодавством на відповідача не покладено жодного обов`язку повідомляти інших осіб про припинення оренди приміщення, що використовувалося для ведення господарської діяльності, а тим більше надсилати таким особам документи, що підтверджують факт припинення оренди приміщення. ОСОБА_2 , як власник об`єкта нерухомого майна, наділена усіма правомочностями відносно спірного приміщення, а тому безпосередньо перед зверненям до суду могла перевірити чи дійсно порушуються її права володільця іншими особами. Звернення позиваа до суду було зумовлене її небажанням вчинити активні дії з метою перевірки наявності факту порушення її прав та інтересів відповідачем, зокрема шляхом виходу на місце та перевірки фактичної наявності там ФОП ОСОБА_1 , її речей тощо. Подання ОСОБА_2 до суду позову про звільнення ФОП ОСОБА_1 спірної частини нежитлового приміщення без фактичної перевірки зайняття нею таких приміщень, оскільки саме позивач є їх власником, не може вважатися обгрунтованими діями в розумінні ч.5 ст.142 ЦПК України. Понесені відповідачем у цій справі витрати на професійну правничу допомогу зумовлені необхідністю захисту своїх прав у зв`язку з передчасним зверненням позивача до суду та ще й за відсутності предмета спору.
У поданих до суду запереченнях на клопотання щодо стягнення судових витрат від 4 січня 2022 року представник позивача адвокат Грабовський В.А. просить відмовити в задоволенні клопотання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідачем не вказано попереднього розрахунку суми судових витрат, які останній поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Тобто, відповідачем порушено процедуру заявлення судових витрат, визначену ЦПК України. Відповідачем не дотримано вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, оскільки не додано акт виконаних робіт. Справа про усунення перешкод в користуванні майном не є складною. В даній справі адвокатом відповідача подано один відзив та додано два документи. Судових засідань по справі не було. Справа не має ціни позову та не становить особливого значення для відповідача. Позивач звернулася до суду з позовом про виселення відповідача із нежитлового приміщення, яке їй належить, за умов відсутності будь-яких договірних відносин між нею та відповідачем, та лише після направлення для ФОП ОСОБА_1 вимоги про звільнення займаного приміщення. ОСОБА_2 звернулася до суду лише після того, як ФОП ОСОБА_1 не надала будь-якої відповіді на вимогу позивача про звільнення приміщення. ФОП ОСОБА_1 повернула нежитлові приміщення не їх власнику, а третій особі ТОВ "Приват Євробуд", яке неправомірно використовувало приміщення на підставі нікчемного договору оренди шляхом передачі їх в суборенду для відповідача. Відповідачем додано акт приймання-передачі приміщення від 15 червня 2021 року, про який позивачу стало відомо після ознайомленням з відзивом. Саме цей акт є підствою для закриття провадження по справі. ОСОБА_1 не повідомила власника приміщення у процесі досудового врегулювання спору про те, що вона не здійснює діяльність у спірному приміщенні. Належним чином повідомлена ОСОБА_2 не зверталася б до суду, а відтак, не виникли б судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Таким чином, судові витрати на професійну правничу допомогу не були фактичними та неминучими зі сторони відповідача. У Рівненському міському суді перебувають на розгляді справи з аналогічними вимогами, по яких адвокаьлм виступає ОСОБА_3 . У кожній справі подано відзив та клопотання про відшкодування судових ивтрат ідентичного змісту, що свідчить про однотипність таких справ та незначну затрату часу на підготовку відзивів по них. Вважає розмір витрат на правничу допомогу неспівмірним, а клопотання таким, що подано з порушенням процедури стягнення таких витрат.
В судове засідання сторони не з`явилися, подали суду заяви про проведення судового засідання без їх участі.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Позивач 22 липня 2021 року звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ "Приват Євробуд", про усунення перешкод в користуванні майном, а саме виселення ФОП ОСОБА_1 з нежитлового приміщення площею 35,0 кв.м на першому поверсі, офіс № 5, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обгрунтовувала, серед іншого, тим, що між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Приват Євробуд" 5 травня 2021 року був укладений договір суборенди № 01-18, за яким відповідач прийняла у строкове платне користування (суборенду) частину нежитлового приміщення площею 35,0 кв.м на першому поверсі, офіс № 5, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 . З 30 червня 2020 року власником нежитлових приміщень за вказаною адресою є ОСОБА_2 . Оскільки між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 відсутні будь-які договірні відносини щодо використання спірного нежитлового приміщення, а договір суборенди № 01-18 від 5 травня 2021 року, укладений на підставі нікчемного договору оренди, також є нікчемним, користування відповідачем таким майном є безпідставним і створює перешкоди для його використання власником. Відповідач на момент подання позовної заяви не звільнив нежитлове приміщення, хоча отримав вимогу позивача про звільнення нежитлового приміщення 24 червня 2021 року.
28 липня 2021 року суд прийняв позовну заяву ОСОБА_2 до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що 15 червня 2021 року між нею та ТОВ "Приват Євробуд" укладена додаткова угода до договору суборенди приміщення № 01-18 від 5 травня 2021 року, за змістом якої сторони дійшли згоди про розірвання договору суборенди з 15 червня 2021 року. Того ж дня орендована ФОП ОСОБА_1 спірна частина нежитлового приміщення була передана нею ТОВ "Приват Євробуд" на підставі акту приймання-передачі приміщення від 15 червня 2021 року.
14 грудня 2021 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі за відсутності предмета спору, оскільки відповідач добровільно звільнила спірне приміщення, а отже, обставини, які існували до подання позовної заяви відпали та не потребують примусового виселення відповідача з приміщення.
В підготовчому засіданні 28 грудня 2021 року суд закрив провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. Розгляд справи по суті не проводився.
Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача.
Згідно з ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необгрунтованими, чи є недобросовісними, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Необгрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсуності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер (п.3 ч.2 ст.44 ЦПК України).
Саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необгрунтовані дії позивача. Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обгрунтованості позову. Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не можна вважати необгрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.
На момент пред`явлення ОСОБА_2 позову до ФОП ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном позивачу не було відомо про укладення між відповідачем та третьою особою ТОВ "Приват Євробуд" додаткової угоди до договору суборенди про розірвання договору з 15 червня 2021 року, оскільки відповідач не повідомляла ОСОБА_2 про звільнення орендованого приміщення, що не заперечується стороною відповідача. Суд звертає увагу, що позивач не є стороною договору оперативної суборенди, укладеного між відповідачем та третьою особою.
Покликання сторони відповідача на небажання позивача вчинити активні дії з метою перевірки фактичної наявності ФОП ОСОБА_1 у частині належного їй нежитлового приміщення як свідчення необгрунтованості дій позивача суд до уваги не приймає.
В позовній заяві позивач зазначила про направлення відповідачу вимоги про звільнення нежитлового приміщення 23 червня 2021 року та отримання її відповідачем 24 червня 2021 року. При цьому, законом не визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, що виник між сторонами.
Наявність порушених, не визнаних або оспорених прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, та визначення осіб, якими такі права були порушені, встановлюється судом за наслідками розгляду справи по суті на підставі наданих сторонами доказів.
Відсутність доказів порушення ФОП ОСОБА_1 права позивача як власника спірного нежитлового приміщення на його використання (фактичного користування спірним майном) може слугувати підставою для відмови в позові ОСОБА_2 , однак не свідчить про відсутність предмета спору на момент пред`явлення позову.
Оскільки на дату подання позову до суду ОСОБА_2 вважала порушеним своє право власника нежитлового приміщення, так як не була обізнана про добровільне звільнення відповідачем спірного приміщення, суд не розцінює звернення позивача до суду за захистом своїх прав як необгрунтовані дії останньої, а тому підстави для покладення на позивача обов`язку компенсувати витрати, здійснені відповідачем, відсутні.
Суд також вважає, що витрати на професійну правничу допомогу виникли у відповідача не внаслідок необгрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема права на подання відзиву на позовну заяву та представництво адвокатом її інтересів у суді.
За таких обставин в задоволенні клопотання відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу належить відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст.141, 142, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд
Відмовити в задоволенні клопотання відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складене 18 січня 2022 року.

Суддя