Справа № 948/23/22
Номер провадження 2-н/948/10/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2022 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

в с т а н о в и л а :

у січні 2021 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана заява, у якій ТОВ «Полтавагаз Збут» просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на його користь основного боргу за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , яка виникла станом на 01.12.2021 - в розмірі 35496,86 грн, інфляційних втрат в розмірі 676,82 грн, 3% річних в розмірі 755,83 грн та понесених судових витрат в розмірі 248,10 грн.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, доходжу такого висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з вимогами ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За приписами з ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Так, заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, яку подало ТОВ «Полтавагаз Збут», безпосередньо стосується нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , адже споживання природного газу нерозривно пов`язане з об`єктом нерухомого майна, зокрема, з вищезазначеною квартирою, користувачем чи власником якої є відповідачка.

Отже, позов або заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна, за правилами виключної підсудності.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

З огляду на викладене, враховуючи, що житлове приміщення, куди постачається природний газ та заборгованість зі споживання за який має ОСОБА_1 , розташоване за межами смт Машівка Полтавської області, а тому у видачі судового наказу потрібно відмовити та роз`яснити заявнику право на звернення із заявою про видачу судового наказу до суду за місцезнаходженням цього житлового приміщення.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 165, 260, 353 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

відмовити у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С. М. Косик