Справа № 308/29/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

секретаря судового засідання Вільчак В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.10.2016 в м. Ужгород сталася ДТП за участі транспортного засобу «ТУР А049», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Винуватцем ДТП було визнано ОСОБА_2 , що підтверджується Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2016 у справі щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «ТУР А049» на момент ДТП було застраховано в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу АК/0860133. Вказує, що ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.

Для встановлення вартості матеріального збитку, який було завдано власнику транспортного засобу «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулась до ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» 03.11.2016 ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, згідно якого вартість матеріального збитку складає 50 820,10 грн. Сума страхового відшкодування за вирахуванням франшизи згідно полісу АК/0860133, складає: 50 820,10 грн. - 1000 грн. (франшиза) = 49 820.10 грн.

Представник позивача зазначає, що 23.06.2017 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 49 820,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Але страхове відшкодування, яке було виплачене ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 23.06.2017 було розраховано без застосування положень Податкового Кодексу України про те, що зі страхового відшкодування має бути утримано суму ПДФО та військового збору.

Так, 26.06.2017 р. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», з урахуванням положень Податкового Кодексу України, повторно виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 49 820 грн. 10 коп., з якого було утримано 8 967,62 грн. у якості ПДФО та 747,30 грн. у якості військового збору, що підтверджується платіжними дорученнями.

Тому, сума 49 820,10 грн., яка була сплачена 23.06.2017 на користь ОСОБА_1 є грошовими коштами, які були отримані без достатньої правової підстави, а тому мають бути повернуті ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

Вказує, що 20.07.2017 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було направлено ОСОБА_1 претензію з цього приводу, яка повернулася відправнику 29.08.2017 у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Кошти на даний момент не повернуті.

Враховуючи викладене, просить та стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 49 820 (сорок дев`ять тисяч вісімсот двадцять) грн. 10 коп. та судові витрати.

Не погоджуючись з позовними вимогами, представником відповідача був поданий відзив на позов, суть якого зводиться до наступного.

Вказує, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими в повній мірі, оскільки підпунктом 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПКУ встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб включається, серед іншого, і дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди. Проте, у цьому ж підпункті зазначено, що його дія не поширюється на оподаткування сум страхових виплат і страхових відшкодувань.

Відповідно до абзацу «в» підпункту 165.1.27 пункту 165.1 ст. 165 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб не включається сума страхової виплати, страхового відшкодування або викупна сума, отримана платником податку за договором страхування від страховика-резидента, іншого ніж довгострокове страхування життя та недержавне пенсійне забезпечення, за умови, що 1 час страхування цивільної відповідальності сума страхового відшкодування не може перевищувати розмір шкоди, фактично заподіяної вигодонабувачу, яка визначається за звичайними цінами на дату такої страхової виплати.

У той же час, абзацом п`ятим підпункту 141.4.5 пункту 141.4 ст. 141 ПКУ передбачено, що страховики, які здійснюють страхові виплати (страхові відшкодування) у межах договорів страхування або перестрахування ризиків, зобов`язані оподатковувати суми, що перераховуються, за відповідною ставкою за власний рахунок.

Тому, з огляду на такі приписи ПКУ із сум страхових виплат (страхових відшкодувань), які з договорами страхування цивільно-правової відповідальності перераховуються на користь потерпілих, не підлягають відрахуванню як податок на доходи фізичних осіб, так і військовий збір. Отже, доводи позивача про необхідність утримання податку на доходи фізичної особи і військового збору саме із суми страхового відшкодування, яка сплачувалася відповідачеві, є безпідставними та юридично неспроможними.

Крім того, позивач не надав належних, достовірних і достатніх доказів про те, що розмір страхового відшкодування за пошкодження ТЗ становить саме 40 105,18 грн. та сторона відповідача не погоджується з розрахунками, викладеними у звіті про вартість матеріального збитку, складеного ТОВ «АЕК «Фаворит».

Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Додатково, представником позивача було подано відповідь на відзив, згідно якої просила відхили доводи, викладені у відзиві у зв`язку із їх безпідставністю та зауважила, що наведений представником відповідача розрахунок витрат на правову допомогу є неспівмірним із категорією та складністю справи.

Представник позивача не скористалася правом на участь у судовому засіданні та подала заяву, відповідно до якої просила провести розгляд справи без їх участі та задоволити позов. Згідно відповіді на відзив просила відхилити твердження, викладені представником відповідача у відзиві на позов.

Відповідач також не скористався правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно поданого його представником, адвокатом Гончаров В.О. відзиву на позову сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2016 року близько 14 год. 10 хв., в м. Ужгород, по вул. Радіщева, 2, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ТЗА 049ТУР Мікроавтобус-D, державний номерний знак НОМЕР_3 , перед початком руху не впевнився в безпечності та допустив зіткнення з транспортним засобом Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2016 у справі щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України останнього було визнано винним у вчиненні вказаного ДТП.

З оглянутого полісу АК/0860133 судом встановлено, що цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «ТУР А049», номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП було застраховано в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно платіжного доручення від 26.07.2017, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування згідно Акту №109.00625917-1 від 23.06.2017 у розмірі 49 820,10 грн., копія якого наявна у матеріалах справи.

Також, згідно наявних у матеріалах справи платіжних доручень №1236, 1237 та 1238 від 26.06.2017, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було сплачено ОСОБА_1 40 105.18 грн. страхового відшкодування, 8 967.62 грн. податок на доходи фізичних осіб та 747.30 грн. військового збору.

Тому, суд приймає до уваги той факт, що платіжні доручення на виплату страхового відшкодування, проведені ПАТ «Кредобанк» і ПАТ КБ «ПриватБанк» одного дня, що стверджується відповідними відмітками на платіжних дорученнях.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 направлялась Претензія про повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 49 820.10 грн. №1/к від 19.07.2017.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Одночасно, як на підставу повернення страхового відшкодування представник позивача посилається на те, що таке було виплачено без застосування положень Податкового кодексу України, що зі страхового відшкодування має бути утримано ПДФО та військовий збір.

Разом з тим, п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПКУ встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб включається, серед іншого, і дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової моральної) шкоди. Дія цього підпункту не поширюється на оподаткування сум страхових виплат і страхових відшкодувань.

Також, відповідно до абзацу «в» підпункту 165.1.27 пункту 165.1 ст. 165 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб не включається сума страхової виплати, страхового відшкодування або викупна сума, отримана платником податку за договором страхування від страховика-резидента, іншого ніж довгострокове страхування життя та недержавне пенсійне забезпечення, за умови, що 1 час страхування цивільної відповідальності сума страхового відшкодування не може перевищувати розмір шкоди, фактично заподіяної вигодонабувачу, яка визначається за звичайними цінами на дату такої страхової виплати.

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи представника позивача про необхідність утримання податку на доходи фізичної особи і військового збору саме із суми страхового відшкодування, яка сплачувалася відповідачеві.

Крім того, з оглянутого Висновку експерта №147 судової автотоварознавчої експертизи від 12.03.2019 встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яка мала місце 06.10.2016 складає 83 738.54 грн., тобто є значно більшою, ніж сума страхового відшкодування, яку сплатив позивач.

Інших належних та допустимих доказів, за якими суд може дійти висновку про необхідність стягнення з відповідача виплаченого йому страхового відшкодування представником позивача не надано, а тому, враховуючи наведені вище висновки суду, підстави для стягнення страхового відшкодування з відповідача відсутні.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що аналіз досліджених у справі доказів свідчить, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу позову, натомість такі його доводи знайшли своє об`єктивне спростування доводами відповідача, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та до задоволення не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судом встановлено, що позивачем було оплачено проведення судово автотоварознавчої експертизи, вартість проведення якої згідно листа директора Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз становить 3 575 гривень.

З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягнути вартість проведеної судово автотоварознавчої експертизи №147 від 12.03.2019.

Керуючись ст.ст. 1212 ЦК України, Податковим кодексом України, ст.ст. 4, 5, 12, 77, 81, 89, 133, 141, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів - залишити без задоволення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» // на користь ОСОБА_1 /рнокпп НОМЕР_4 / 3 575 (три тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) гривень витрат за проведення судово автотоварознавчої експертизи №147 від 12.03.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Т.Р. Деметрадзе