КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/1705/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1087/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Коцюрби О.П., Білич І.М.,

за участю секретаря судового засідання Пальчика М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ляхова Ігоря Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року у складі судді Кахно І.А.,

у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі - ТОВ "ОТП Факторинг Україна") звернулось у суд із заявою про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа, у якій просить поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа - ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року у справі про затвердження мирової угоди, укладеної 16 грудня 2016 року між ТОВ "ОТП Факторинг Україна", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, до виконання.

Заяву обґрунтовано тим, що відповідно до пункту 11 Мирової угоди, в разі порушення Боржником строку погашення заборгованості встановленого в даній мировій угоді, Кредитор має право наступного дня з моменту вчинення Боржником порушення, звернутися до Державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання ухвали Голосіївського районного суду міста Києва про затвердження мирової угоди.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строку погашення заборгованості за кредитним договором № ML-005/149/2007 від 25 жовтня 2007 року 24 травня 2021 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було подано до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кісельової В.В. заяви про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року у справі № 752/1705/17 (провадження № 2/752/873/18) про затвердження мирової угоди, укладеної 16 грудня 2016 року між ТОВ "ОТП Факторинг Україна", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

02 червня 2021 року на адресу ТОВ "ОТП Факторинг Україна" надійшло повідомлення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кісельової В.В. № 2754 від 26 травня 2021 року та повідомлення № 2755 від 26 травня 2021 року про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з пропуском строку пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Згідно з Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 87/2020 від 13.03.2020, а також постановами Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" № 211 від 11.03.2020 та "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 1236 від 09.12.2020 з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19; на всій території України установлено карантин, а строк пред`явлення виконавчих документів до виконання та його закінчення припало на час дії карантинних обмежень, а відтак строк пред`явлення ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року у справі № 752/1705/17 про затвердження мирової угоди, укладеної 16 грудня 2016 року між ТОВ "ОТП Факторинг Україна Яремковичем І.Я. та ОСОБА_2 до виконання пропущено з поважних причин.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа задоволено.

В апеляційній скарзі адвокат Ляхов І.О. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Вказано, що обґрунтовуючи своє звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання заявник посилається на пункт 11 Мирової угоди, де також зазначає про своє право на звернення із заявою про примусове виконання ухвали до Державної виконавчої служби, натомість, порушуючи порядок домовленостей, умови яких викладено у рішенні суду, а саме ухвалі Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2018 року, заявник звертається із заявою про примусове виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди до приватного виконавця, чим порушує порядок визначений рішенням суду та домовленості сторін. Таким чином, обставина про повернення виконавчих документів стягувачу приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кісельовой В.В. не має юридичного значення, бо звернення за примусовим виконанням відбувалось поза межами порядку визначеного законом та ухвалою про затвердження мирової угоди від 01.03.2018.

Зазначено, що заявник жодним із належним і допустимим доказів не довів, що саме протиепідемічні заходи сприяли неможливості подання виконавчого документу до виконання до Державної виконавчої служби в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження». До того ж на час введення протиепідемічних заходів усі Державні виконавчі служби приймали заяви та виконавчі документи поштою або через скриньку, іноді через канцелярія. Доказів про направлення виконавчого документу поштою або звернення до Державної виконавчої служби, заявник не надає.

Крім того, не може прийматись до уваги й та обставина, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на час дії обмежувальних протиепідемічних заходів не працювало, а працівники підприємства працювали на дому без доступу до офісу. Також жодним із доказів не доведено, що офіс ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було зачинено на час дії обмежувальних заходів, бо карантин із жорсткими заходами по всій території України діяв лише з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить законну та обґрунтовану ухвалу суду, у якій суд з дотриманням норм процесуального права, вірно дійшов висновку про задоволення заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», Яремкович О.О. в судове засідання не з`явилися про час і місце розгляду справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 15,30 т.2).

Колегія суддів, вислухавши пояснення адвокат Ляхов І.О. в інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне зазначити наступне.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник посилався на те, що у зв`язку з запровадженням карантинних заходів та з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, відбулося переведення штату працівників ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на дистанційну роботу, що в свою чергу потягло за собою ряд обставин, які ускладнюють ведення всього робочого процесу та призвело до пропущення встановленого законом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Задовольняючи подану заяву, суд першої інстанції визнав зазначені обставини такими, що дають підстави до визнання установленого законом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, як пропущеного з поважних причин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

Відповідно до частини другої статті 208 ЦПК України ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною третьою статті 208 ЦПК України у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акту.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва 01 березня 2018 року у справі № 752/1705/17 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором затверджено мирову угоди на умовах, визначених сторонами спору та якими передбачено порядок та строки сплати боржниками заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п.11 мирової угоди, якщо в разі порушення боржником строку погашення заборгованості встановленого в даній мировій угоді, кредитор має право наступного дня з моменту вчинення боржником порушення звернутися до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва про затвердження мирової угоди.

Встановлено, що умови мирової угоди відповідачами не виконано, а тому 24 травня 2021 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було подано заяви про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року у справі № 752/1705/17 (провадження № 2/752/873/18) про затвердження вищевказаної мирової угоди, у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 строку погашення заборгованості за кредитним договором № МL-005/149/2007 від 25 жовтня 2007 року.

Між тим, повідомленнями приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кісельової В.В. № 2754 від 26 травня 2021 року та № 2755 від 26 травня 2021 року було повернуто виконавчі документи стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку з пропущенням строку пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Відповідно до статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Згідно положень ч. ч. 1, 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Встановлено, що ухвала Голосіївського районного суду міста від 01 березня 2018 року, якою затверджено мирову угоду, укладену між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , набрала законної сили 16 березня 2018 року, а тому строк пред`явлення її до виконання сплинув 16 березня 2021 року.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Розділу XII ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Згідно з Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 87/2020 від 13.03.2020, а також постановами Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» № 211 від 11.03.2020 та «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09 грудня 2020 року з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19 на всій території України установлено карантин, строк дії якого був продовжений постановою Кабінету Міністрів України № 405 від 21 квітня 2021 року до 30 червня 2021 року.

За змістом частин першої, другої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами.

З огляду на викладене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками районного суду про те, що ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 01 березня 2018 року про затвердження мирової угоди у справі № 752/1705/17в установлений законом строк не пред`явлена до виконання з поважних причин - запровадженням в період його чинності карантинних заходів з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, а тому ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не може бути позбавлено права на виконання судового рішення, гарантованого Конституцією України, що ставить під сумнів обов`язковість його виконання.

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними, необґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав до поновлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строку пред`явлення мирової угоди до виконання, як пропущеного з поважних причин.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що заявником порушено порядок пред`явлення мирової угоди до виконання з тих підстав, що умовами мирової угоди передбачено пред`явлення її до примусового виконання до Державної виконавчої служби, натомість ним було подано відповідну заяву приватному виконавцю.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що вимогами Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець нарівні з державним виконавцем уповноважений вчиняти дії, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень. До того ж, як свідчать матеріали справи, приватний виконавець затверджену між сторонами мирову угоду до її примусового виконання не прийняв.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, та підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що підстави пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, викладені в заяві, є поважними, з огляду на те, що строк пред`явлення до виконання ухвали про затвердження мирової угоди припав на період карантинних заходів на території України, тому у заявника існували дійсно істотні перешкоди та труднощі для своєчасного вчинення процесуальних дій з пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвали суду з додержанням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягають залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ляхова Ігоря Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 14 січня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: