11.01.2022 Справа № 753/8287/21
Справа ун. № 753/8287/21
пр.№2/756/875/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

11 січня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Гриненко Л.О., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що позивач за усною та письмовою угодою позики передала позичальнику відповідачу у користування та власність з подальшим поверненням золото та кошти, а саме: золото вагою 51 грам по вартості 1 200 грн. за 1 грам золота, що складає загальною сумою повернення 62 200 тисячі гривень; золото вагою 60 грам по вартості 1 200 грн. за 1 грам золота, що складає загальною сумою повернення 72 тисячі гривень; кошти загальною сумою 109 000 гривень, які були зняті з кредитного карткового рахунку Приватбанка на підставі розписки від 24.07.2017; кошти у національній валюті загальною сумою 72 000 гривень, які були зняті з кредитного карткового рахунку Приватбанка на підставі розписки від 25.05.2017; кошти у національній валюті (взято кредитні кошти від Позивача) у розмірі - 63 800 гривень, яку відповідач зобов`язується повертати у розмірі - 4 350 грн. протягом 48 місяців, що складає - 208 800, 00 гривень, які були зняті з кредитного карткового рахунку. Тобто відповідач отримала кошти від позивача ; розмірі - 587 800 гривень. Відповідно до розписки від 26.02.2020: «... Я ОСОБА_2 проживаю в АДРЕСА_1 золото 51 гр. беру до 27.06.2020 г. должна отдать гривнами по 1200 гр за грам. Получается вся сумма 61 тьісяча 200 гр.Відповідно до розписки « Раньше в январи 1.01.2020р. я взяла 60 гр. золота должна отдать до 27.06.2020 р. отдать золотом за 1.01.2020 до 27.06.2020 р. если золотом неуспею отдать то буду отдавать по 1200 гр.грам до января 1.01.2021 г. 72 тьісячі грн. ОСОБА_2 26.02.2020р.»Відповідно до розписки «... Я ОСОБА_2 Взяла 109 тисяч гр. с карточки кредитної приват банка ОСОБА_1 під проценти з тисячі 40 гр. в неділю. 24.07.2017 Сто дев`ять тисяч грн..».Відповідно до розписки від 20.02.2020 p., «... Я ОСОБА_2 взяла кредит на ОСОБА_1 обв`язуюсь виплачивать по графіку 48 місяців по 4350 до последнего місяця. Сумма в розмірі шіздесят три тисячі вісімсот грн.. Коли буду отдавать лишні гроші буджем прописувать с Таисою на листку. ОСОБА_2 20.02.2020р.» Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та грошові кошти в повному обсязі не повернув. У зв`язку з зазначеними порушеннями відповідач має заборгованість в розмірі 587 800,00 гривень, моральну шкоду в розмірі 50000,00гривень, 3% річних в розмірі 21285,00грн., індекс інфляції гривні в розмірі 111 768,38грн., відсотки за користування кредитом з простроченої суми 27 707,77грн. та судові витрати в розмірі 5240,00грн.

Позивач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Положеннями ч.2 ст.1046 ЦК України передбачено, що договір позики є укладеним, зокрема і з моменту передання грошей. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що узгоджується з вимогами положення ч.1 ст.1047 ЦК України.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

В постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».

Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки».

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до розписки від 26.02.2020: «... Я ОСОБА_2 проживаю в АДРЕСА_1 золото 51 гр. беру до 27.06.2020 г. должна отдать гривнами по 1200 гр за грам. Получается вся сумма 61 тьісяча 200 гр.Відповідно до розписки « Раньше в январи 1.01.2020р. я взяла 60 гр. золота должна отдать до 27.06.2020 р. отдать золотом за 1.01.2020 до 27.06.2020 р. если золотом неуспею отдать то буду отдавать по 1200 гр.грам до января 1.01.2021 г. 72 тьісячі грн. ОСОБА_2 26.02.2020р.»Відповідно до розписки «... Я ОСОБА_2 Взяла 109 тисяч гр. с карточки кредитної приват банка ОСОБА_1 під проценти з тисячі 40 гр. в неділю. 24.07.2017 Сто дев`ять тисяч грн..».Відповідно до розписки від 20.02.2020 p., «... Я ОСОБА_2 взяла кредит на ОСОБА_1 обв`язуюсь виплачивать по графіку 48 місяців по 4350 до последнего місяця. Сумма в розмірі шіздесят три тисячі вісімсот грн.. Коли буду отдавать лишні гроші буджем прописувать с Таисою на листку. ОСОБА_2 20.02.2020р.»

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, позивач зазначає, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув позику ані в установлений у договорі строк, ані в подальшому.

Як вбачається з матеріалів справи знаходиться начебто підтвердження про отримання грошових коштів відповідачем у позивача, однак зі змісту їх не вбачається, що факт передачі грошових коштів відбувся, оскільки не зазначено персональні дані сторін, та не підтверджено факт передання грошових коштів.

Суд звертає увагу, що під борговою розпискою розуміється текстовий документ, який засвідчує факт отримання грошей або цінного майна в борг на умовах укладеного усного договору. Позичальник власним підписом підтверджує отримання коштів у тимчасове користування та зобов`язання повернути їх на вимогу або у вказаний термін.

Копія розписки відповідача у справі, надана до суду позивачем, не містить природи договору боргової розписки, яка полягає в отриманні в борг грошових коштів та засвідченні отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей чи переданні грошової суми позичальнику.

Розписка, як борговий документ, що підтверджує боргове зобов`язання має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів, всупереч цьому розписка надана до суду позивачем таких відомостей не містить.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не було доведено того, що у відповідача виникли перед ним боргові зобов`язання грошового характеру саме на підставі боргової розписки, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову, зазначені позивачем в обгрунтування позову.

Оскільки позовна вимога позивача про стягнення моральної шкоди, 3% річних, індексу інфляції гривні та відсотків за користування кредитом з простроченої суми є похідною від вимоги про стягнення боргу, то у суду відсутні підстави для задоволення похідної позовної вимоги.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог належними і допустимими доказами та необхідність відмовити в позові.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 530, 554, 610,611, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 258,259,263,265 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди- відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя О.М. Луценко