Справа № 761/8609/21
Провадження № 2/761/4146/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.,

при секретарі: Яницькій О.Л.,

за участі:

представника позивачки: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення; зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

В березні 2021р. позивачка ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 , в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб відповідача від 01 грудня 2020р. про зняття з реєстрації місця проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту - вимога № 1);

- зобов`язати Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб відповідача відновити запис позивачці про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту - вимога № 2).

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належала вище зазначена квартира АДРЕСА_1 , яка на думку сторони позивача незаконно була реалізована в межах виконавчого провадження, шляхом проведення електронних торгів, яка була набута у власність третьою особою.

01 грудня 2020р. рішенням відповідача її було знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . на заяви третьої особи, як нового власника квартири.

Сторона позивача вважає, що рішення відповідача про зняття її з реєстрації місця поживання у зазначеній квартирі є незаконним, оскільки відповідачем не враховані положення ст. ст. 19, 47 Конституції України, ст. ст. 319, 391 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2021р. відкрито провадження поправі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

22 липня 2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що діяв у відповідності до вимог діючого законодавства, зокрема положень ст. ст. 319, 321 ЦК України, ст. 19 Конституції України; п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016р. № 207 (далі по тексту - Правила), при цьому позивачка на час зняття її з реєстрації місця проживання у квартирі не була власником цієї квартири.

03 серпня 2021р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, наголосивши, що доводи сторони відповідача зазначені у відзиві на позов є безпідставними, та не ґрунтуються на положеннях ст. ст. 19, 47 Конституції України, правових позиціях Верховного Суду наведених у постанові від 22 березня 2018р. по справі № 815/2309/17.

Заперечення на відповідь на відзив стороною відповідача не подавались.

В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у позові, відповіді на відзив, просив суд позов задовольнити.

Відповідач, третя особа, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направили, поважності причин неявки не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ( ч. 2 ст. 15 ЦК України )

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивачці на підставі договору купівлі - продажу квартири від 01 лютого 2008р. належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 .

01 лютого 2008р. між позивачкою та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML-003/016/2008 та договір іпотеки № РML-003/016/2008, відповідно до якого, в якості забезпечення виконання нею, як боржником за кредитним договором зобов`язань, позивачкою було передано в іпотеку зазначену квартиру.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2013р. по цивільній справі № 362/1781/13-ц, яке набрало законної сили позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (правонаступника ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму боргу за кредитним договором № ML-003/016/2008 від 01 лютого 2008р. в розмірі 4399625,04 грн.

Судом вставнолено, що третьою особою було набуто у власність квартиру АДРЕСА_1 , шляхом придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та зареєстровано право власності ні цю квартиру 23 грудня 2019р.

З матеріалів справи вбачається, що 01 грудня 2020р. на підставі заяви уповноваженого третьою особою представника, відповідачем було винесено рішення (Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб) про зняття з реєстрації місця проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з вказаним позовом (вимога № 1) позивачка зазначала, що зняття її з місця реєстрації проживання у зазначеній квартирі є незаконним.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У відповідності з ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Згідно абз. 9, 10 п. 26 Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: інших документів, які свідчать про припинення: підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах восьмому та дев`ятому цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок казів у їх сукупності, суд приходить о висновку, що відсутні правові підстави для задоволення вимоги № 1.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимоги № 1, то не вбачає суд і правових підстав для задоволення вимоги № 2, як похідної від вимоги № 1.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню судові витрати.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 317, 319, 322, 368, 391, 405 ЦК України; ст. ст. 150, 156 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 24), третя особа: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) про визнання протиправним та скасування рішення; зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 18 січня 2022р.

Суддя: