Справа № 425/3225/21
Провадження № 22-ц/810/1033/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П. (суддя-доповідач)

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Жердєв Сергій Миколайович

на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 04 листопада 2021 року, постановлену у складі: судді Москаленко В.В. в приміщенні того ж суду

у цивільній справі про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі території України без згоди та супроводу матері,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа - Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області,

третя особа - ОСОБА_3

встановив:

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 04 листопада 2021 року вказану вище позовну заяву ОСОБА_1 на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України визнано неподаною та повернуто позивачу, при цьому останньому роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

В апеляційній скарзі, позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Жердєв С.М. просить оскаржувану ухвалу скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За доводами апеляційної скарги, суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позивачеві вказаної позовної заяви, з підстав передбачених ч.3 ст.185 ЦПК України, оскільки останнім у визначений судом строк зазначений в ухвалі суду першої інстанції від 27 жовтня 2021 року про залишення позову без руху, подано уточнену позовну заяву, що залишилось поза увагою суду.

Від відповідачки ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Пустовойтов Р.Ю. надійшов відзив на апеляційну скаргу, який ухвалою Луганського апеляційного суду від 11 січня 2022 року, повернутий стороні відповідача, оскільки поданий після встановленого судом строку.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції проводиться в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 не усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, зазначені в ухвалі від 27 жовтня 2021 року, копію якої стороні позивача вручено 22 жовтня 2021 року, тому суд вважав позов слід визнати неподаним і повернути на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на таке.

Згідно статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Як встановлено частиною 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Згідно положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частиною 2 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження; 3) окремого провадження.

Частиною 1 статті 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги,заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина 2 статті 174 ЦПК України).

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.

Згідно з частинами 1-3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що 25 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з вказаним вище позовом, який ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 жовтня 2021 року залишено без руху, з підстав його невідповідності вимогам частини 3 статті 175 ЦПК України, тобто подання без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175,177 ЦПК України, зокрема, суд вказав про необхідність позивачу конкретизувати свої позовні вимоги, та надав семиденний строк для виправлення вказаних в ухвалі недоліків, з дня отримання копії цієї ухвали.

Вказану ухвалу суду першої інстанції стороною позивача одержано 01 листопада 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с. 20).

05 листопада 2021 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву ( а.с. 21-24), отже в межах строку встановленого судом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позивачу його позовної заяви з підстав наведених у змісті оскаржуваної ухвали.

Згідно ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду слід скасувати, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.259, 374, 379, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Жердєв Сергій Миколайович задовольнити.

Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 04 листопада 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: