Житомирський апеляційний суд
Справа №277/984/21 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №277/984/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Заполовського В.В. в смт Ємільчине,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» (далі ТОВ «Прості Займи») звернулося до суду з даним позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором надання фінансових послуг № 00 від 29.09.2018 в розмірі 63493,17 грн та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги мотивувало тим, що 29.09.2018 між ТОВ «Прості Займи» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг № 00 на суму 2700,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 54,00 грн за кожен день такого користування строком на 17 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача.

Кредитний договір було укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів. Кошти за кредитним договором перераховані на банківську картку позичальника (відповідача) платіжною системою ТОВ фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY». 29 вересня 2018 року відповідачу були перераховані грошові кошти в розмірі 2700,00 гривень. Таким чином, згідно кредитного договору, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 2700,00 грн та сплатити проценти у розмірі 918,00 гривень у строк 17 днів до 15.10.2018 року. Окрім зазначеного, відповідач також взяв на себе зобов`язання у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені. 15 жовтня 2018 року настав термін платежу за договором, однак відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив проценти. Станом на 30.08.2021 заборгованість становила: сума кредиту - 2700,00 грн, проценти за користування кредитом - 56967,15 грн, пеня - 386,85 грн, індекс інфляції за весь період прострочення - 736,82 грн та три проценти річних від простроченої суми - 2702,35 грн, а всього - 63493,17 грн.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2021 року позов ТОВ «Прості Займи» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Прості Займи» заборгованість за договором надання фінансових послуг № 00 від 29.09.2018 у розмірі 63493 грн 17 коп. та судовий збір в сумі 2270 грн 00 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором надання фінансових послуг у розмірі 5051,21 грн, з яких: 2700,00 грн - заборгованість по основному боргу; 918,00 грн заборгованість за відсотками; 386,85 грн - пеня за порушення зобов`язання; 747,37 грн індекс інфляції за весь період прострочення; 316, 99 грн 3% річних від простроченої суми та 180,69 грн судового збору.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що вимога в частині стягнення заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 2700,00 грн та відсотків за користування позикою в межах строку кредитування за період з 29.09.2018 по 15.10.2018 в сумі 918,00 грн є доведено та підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога в частині стягнення відсотків за період з 16.10.2018 по 30.08.2021 в сумі 56049,15 грн задоволенню не підлягає, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Враховуючи заборгованість за тілом кредиту та відсотків в межах строку кредитування за період з 29.09.2018 по 15.10.2018 до стягнення підлягає індекс інфляції за весь період прострочення в сумі 747,37 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 316,99 грн.

У відзиві ТОВ «Прості займи» заперечує проти доводів викладених відповідачем у апеляційній скарзі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи встановлено, що ТОВ « Прості Займи » є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження НКФУ № 3601 від 29 серпня 2017 року. Основним видом діяльності ТОВ «Прості Займи» є кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (копія) та статуту.

29 вересня 2018 року між ТОВ «Прості Займи» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00, згідно якого, відповідач отримав кредит у розмірі 2700,00 грн, строком на 17 днів до 15.10.2018, та зобов`язався повернути кредит у розмірі 2700,00 грн та сплатити проценти у розмірі 918,00 грн. Розмір процентів 2% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних). Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 29.09.2018 року. При виникненні заборгованості відповідач зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день 5,02%, на 30-й день 7,67 %.

Відповідно до п. п. 4-6 заяви-анкети відповідач підтвердив, що доступ до заповнення від його імені заяв-анкет на офіційному сайті Товариства (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише йому, ні які інші особи не мають можливості скористатись від його імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від його імені на сайт pzaim.zp.ua абоwww.bistrozaim.ua, є дійсними та надані ним особисто: всі заявки на видачу кредитних коштів на його картковий рахунок надані з його особистого мобільного телефону є дійсними та надані ним особисто.

Згідно наданого позивачем ТОВ «Прості Займи» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником ОСОБА_1 отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети.

Відповідно до повідомлення № 638 від 30.08.2021, ТОВ Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» повідомила ТОВ «Прості Займи» на підставі укладеного між вказаними товариствами договору, було здійснено переказ грошових коштів на суму 2700,00 грн на номер картки НОМЕР_1 , час запиту: 29.09.2018, а відповідно до повідомлення № 638-1 від 30.08.2021 ТОВ Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» повідомила ТОВ «Прості займи» на підставі укладеного між вказаними товариствами договору було отримано грошові кошти в сумі 1614,00 грн, час оплати: 22.10.2018, номер карти НОМЕР_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи з на ступного.

Відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № 00 від 29.09.2018 ОСОБА_1 отримав кошти у розмірі 2700 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 17 днів, із сплатою відсотків у розмірі 918,00 грн.

Крім того, при виникненні заборгованості позичальник також зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 %.

Відповідно до розрахунку ТОВ «Прості Займи» заборгованість за кредитним договором № 00 від 29.09.2018 станом на 30.08.2021 складає 63493,17 грн, у тому числі: 2700 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 56967,15 грн. заборгованість за відсотками; 386,85 грн. пеня; 736,82 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 2702,35 грн. - 3% річних від простроченої суми.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 2700 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 29.09.2018 по 15.10.2018 в сумі 918,00 грн.

Таким чином, вимога позивача ТОВ «Прості Займи» в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 2700 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 29.09.2018 по 15.10.2018 в сумі 918,00 грн. є доведеною.

Суд враховує, що відповідачем не заперечується факт отримання від позивача позики в сумі 2700 грн. на підставі кредитного договору № 00 від 29.09.2018 року.

Разом з тим, вимога позивача ТОВ «Прості Займи» в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 16.10.2018 по 30.08.2021 в сумі 56967,15 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно до статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору № 00 від 29.09.2018 у ТОВ «Прості Займи», як фінансова установа, надало відповідачу суму позики, яку він зобов`язувався повернути у повному обсязі до 15.10.2018 року.

Таким чином, позикодавець ТОВ «Прості Займи» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 15 жовтня 2018 року.

Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, визначена позивачем ТОВ «Прості Займи» до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках за користування позикою в сумі 56967,15 грн. включає період з 29.09.2018 по 30.08.2021, який виходить за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «Прості Займи» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 16.10.2018 по 30.08.2021 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, індекс інфляції за весь період прострочення в розмірі 736,82 грн та 2702,35 коп. - 3% річних від простроченої суми, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданих ТОВ «Прості Займи» розрахунків збитків від інфляції та розрахунку 3 відсотків річних, за період з 29.09.2018 по 30.08.2021 нараховано збитки від інфляції в сумі 736,82 грн. за весь період прострочення та 3 відсотки річних в сумі 2702,35 грн. від простроченої суми.

Суд не повністю погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки в ці суми ТОВ «Прості Займи» було враховано розмір відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 16.10.2018 року по 30.08.2021 року в сумі 56049,15 грн.

Враховуючи заборгованість за тілом кредиту в сумі 2700,00 грн та заборгованість за процентами за користування кредитом в межах строку кредитування за період з 29.09.2018 по 16.10.2018 в сумі 918,00 грн., розмір суми індексу інфляції за період прострочення становить 747,37 грн, а 3 % річних від простроченої суми - 316, 99 грн.

Умовами кредитного договору передбачено, що при виникненні заборгованості відповідач зобов`язався сплатити пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день 5,02%, на 30-й день 7,67%.

З огляду на наведене вимога про стягнення з відповідача 386,85 грн пені підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено, що позичальник (відповідач) в порушення взятих на себе зобов`язань не виконав належним чином умови кредитного договору та не повернув у визначені строки отримані в кредит кошти, а також не сплатив передбачені договором відсотки за користування кредитом, отже з ОСОБА_1 підлягає стягненню 2700 грн. тіла кредиту; 918, 00 грн. - відсотки за період користування кредитом, тобто з 29.09.2018 по 15.10.2018; 386,85 грн пені за порушення зобов`язання; 747,37 грн індекс інфляції за весь період прострочення; 316,99 грн 3 % річних від простроченої суми, всього 5051, 21 грн., в іншій частині вимог, позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового - про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Прості Займи».

Враховуючи часткове задоволення позову, на підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає розподілу пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Позовні вимоги задоволено на суму 5051,21 грн., що складає 7,95 % від ціни позову, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 180, 46 грн. (5051,21 грн. х 7,95 % :100). У зв`язку з тим, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена на 92, 05 %, а тому з позивача на його користь стягуються судові витрати понесені за подання скарги в сумі 3 134,30 грн. ( 3405,00 грн. х 92,05 % :100).

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» заборгованість за кредитом в сумі 5051, 21 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» 180,46 грн. судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» на користь ОСОБА_1 3 134,30 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 12 січня 2022 року.

Головуючий

Судді