Справа № 388/1656/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2022 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом до відповідача та з урахуванням уточнення позовних вимог про суд: 1) зобов`язати відповідача зняти арешти накладені в межах виконавчих проваджень № 24667866 (реєстраційний номер обтяження: 10878756 від 25 лютого 2011 року), № 46818532 (реєстраційний номер обтяження: 11299378 від 23 вересня 2015 року); № 21102923 (реєстраційний номер обтяження: 10364187 від 14 жовтня 2010 року); 2) внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна шляхом вилучення записів про обтяження.

Позивачка позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер: :12:001:0062, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 зазначає, що є єдиною спадкоємицею після смерті матері та їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки існують записи про арешти на спадкове майно.

Долинський відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зазначив про відсутність підстав для зняття арештів з нерухомого майна, оскільки виконавчі провадження в межах яких накладено арешти завершені, рішення про скасування заходів забезпечення позову не подавалось, виконавчі провадження в межах яких накладено арешти знищені за закінченням строку зберігання.

ОСОБА_1 вказує, що прийнявши спадщину після смерті матері є власником спадкового майна, однак за наявності записів про арешти не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тобто ці арешти порушують її права.

Відповідач Долинський відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відзив на позовну заяву до суду не надіслав, оскільки надісланий до суду відзив підписаний представником за відсутності документів про його повноваження, а тому не може вважатися поданим від імені відповідача та відображати його позицію щодо позову.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Суду пояснила, що арешти на спадкове майно накладено в межах виконавчих проваджень на користь стягувачів Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Акціонерного товариства «ВТБ Банк».

Представник Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив.

Заява про розгляд справи за відсутності представника надіслана представником за відсутності документів про його повноваження, а тому не може вважатися поданою від імені відповідача та відображати його позицію.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у позові з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 395 ЦК України передбачено, що речовими правами на чуже майно є: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК України).

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер: :12:001:0062, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 є донькою спадкодавця, тобто спадкоємцем за законом першої черги, яка єдиною із спадкоємців прийняла спадщину, що підтверджується довідкою Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 30 листопада 2021 року № 508/02-14.

Постановою державного нотаріуса Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Фоміних В.В. від 3 серпня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 до зняття арештів зі спадкового майна.

Зі змісту інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 210803535 від 30 травня 2020 року відомо, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться записи про арешти нерухомого майна ОСОБА_2 , а саме: номер запису про обтяження: 11299378 від 23 вересня 2015 року накладений в межах виконавчого провадження; номер запису про обтяження: 10364187 від 14 жовтня 2010 року накладений в межах виконавчого провадження; номер запису про обтяження: 10878756 від 25 лютого 2011 року накладений в межах виконавчого провадження.

Арешти на нерухоме майно ОСОБА_2 накладено в межах виконавчих проваджень на користь стягувачів Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Акціонерного товариства «ВТБ Банк».

Тепер ці виконавчі провадження завершені та знищені за закінченням строку їх зберігання.

За змістом п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Такі ж самі правила щодо осіб, які мають бути відповідачами у такій справі відображено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1978 року № 4 «Про застосування законодавства при розгляді судами справ про звільнення майна з-під арешту (виключення з опису).

За чч. 1-3 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

У цій справі позивачкою не заявлялось клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачів чи заміну неналежного відповідача, а питання про непред`явлення вимог до суб`єктів на користь яких накладено арешти в судовому засіданні обговорювалось.

Сторонами у справах позовного провадження є позивач - особа, яка вважає, що її цивільне право порушене і яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої тим правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких), може бути примушена до вчинення відповідних дій з метою поновлення прав позивача тощо (статті 42, 48, 51 ЦПК України). Правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права. Якщо йдеться про кілька відповідачів за пред`явленими вимогами, відповідні питання вирішуються з урахуванням цієї обставини.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача, а якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (чч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України).

Отже саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Оскільки у цій справі позивачкою не пред`явлено позов про зняття арешту до осіб на користь яких накладено арешти на нерухоме майно, тобто до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Акціонерного товариства «ВТБ Банк», що мають відповідати за цим позовом ураховуючи специфіку спірних правовідносин, відповідно це є самостійною підставою для відмови у позові.

Доказів понесення судових витрат відповідачем не надано.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391, 395 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 17 січня 2022 року.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський