Справа № 541/1324/21
Номер провадження 2/541/54/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 січня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом,

третя особа -Перша миргородська державна нотаріальна контора,

В С Т А Н О В И В:

07.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, третя особа -Перша миргородська державна нотаріальна контора.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була його бабусею. В наслідок смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 на випадок смерті заповіту не залишила. Після її смерті спадщину прийняла дочка ОСОБА_3 , шляхом фактичного вступу в управління, користування майном матері. ОСОБА_3 на день смерті матері була зареєстрована та постійно проживала разом із нею. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Після неї спадщину прийняв син ОСОБА_1 та отримав 07.12.2001 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 4,69 в умовних кадастрових гектарах. При зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за законом, позивач отримав відмову. Відмова обґрунтована відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. Право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на цей будинок в державному реєстрі прав на нерухоме майно не зареєстровано. Відтак, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на спадкове майно, яке успадкувала його мати ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 22.06.2021 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с.39).

Ухвалою суду від 26.08.2021 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.58).

В судове засідання позивач не з`явився направив заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.64).

Представник відповідача Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.45).

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 56).

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

Після ОСОБА_2 спадщину прийняла дочка ОСОБА_3 , яка на день її смерті була зареєстрована та постійно проживала разом із нею, що підтверджується довідкою сільської ради від 11.05.2021, випискою із Погосподарської книги №3 (а.с.17,19-21). До складу спадкового майна, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок був побудований на земельній ділянці виданій на підставі свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР (а.с.24-26). ОСОБА_2 , за життя не здійснила державну реєстрацію права власності на цей будинок, що підтверджується довідками ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 17.05.2021 №301 (а.с.28,29).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Спадщину прийняв її син ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), (а.с.16, 27).Чоловік спадкодавці ОСОБА_3 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).

Позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок за погосподарськими будівлями та спорудами розташований по АДРЕСА_1 , нотаріус відмовив в зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно відсутні (а.с. 34).

За життя ОСОБА_3 не оформила своє право на житловий будинок та не отримала правовстановлюючий документ. Хоча прийняла спадщину та фактично вступила в управління спадковим майном. На даний час отримати правовстановлюючі документи (їх дублікат) на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

З довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 17.05.2021 встановлено, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 в ДКП «Миргородтехінвентаризація» не зареєстровано (а.с.28).

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «п.3.1. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у негосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними негосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у негосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності».

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

З роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду Україні № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику справах про спадкування" слідує, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP.

Згідно ст. ст. 524, 525, 526, 529 Цивільного кодексу Української PCP (1963 року), який діяв на той час спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом мас місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 нього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ч 2 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визнання права власності на майно.

Позивач є спадкоємцем за законом майна, а саме будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , а після її смерті успадкувала ОСОБА_3 , однак юридично його не оформила. Позивач вчинив дії по прийняттю спадщини та прийняв її подавши заяву до нотконтори та отримавши свідоцтво на право власності на земельну частку (пай). Тому набув право і на будинок в порядку спадкування. Спадкове право позивача відповідачем не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Оскільки право позивача на оформлення його спадкових прав на житловий будинок померлого порушено, то воно підлягає судовому захисту. Позовні вимоги позивача не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, вирішує залишити судові витрати за позивачем.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка фактично набула право власності за життя після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О. А. Городівський