Справа № 373/1780/21
Номер провадження 2/373/78/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 січня 2022 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Опанасюка І.О.

за участю:

секретаря судових засідань Товстої В.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, ?

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом в інтересах ОСОБА_2 та просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою : АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 03.07.2000, реєстр № 129, йому належить 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №110 від 07.05.2021.

19.02.1991 він уклав шлюб із відповідачем, яка була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 .

23 травня 2017 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, після розірвання шлюбу відповідач змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Відповідач зареєстрована в належному йому на праві власності будинку, але понад два роки в ньому не проживає.

Посилаючись на вимоги ст. 317, 319,321, 379 та 405 ЦК України просить визнати відповідача такою, що втратила право користування належним йому будинком, оскільки відповідач вже не є членом його сім`ї та не проживає у будинку понад два роки.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала суду заяву про слухання справи у відсутності позивача.

ОСОБА_2 додав, що після розлучення з відповідачем, остання змінила номери телефонів та переїхала до м. Києва. Він не може з нею зв`язатись для того, щоб попросити її добровільно виписатись, а сама ОСОБА_3 не виходить на зв`язок із ним.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Судові повістки, які направлялись відповідачу, повертались до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України ОСОБА_3 з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

В судовому засіданні позивач та його представник, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов.

Відзиву на позов до суду не надходило.

Сторона позивача не заперечила, щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи.

В судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_5 повідомив, що проживає в будинку АДРЕСА_1 . Він придбав половину будинку в 2020 році. Постійно знаходився в будинку, оскільки робив ремонт та з літа 2021 року переїхав жити в будинок. За весь цей час (майже два роки) ОСОБА_5 жодного разу не бачив відповідача.

Свідок ОСОБА_6 показав суду, що проживає на АДРЕСА_2 і його будинок розташований навпроти будинку позивача. Вони з ОСОБА_2 підтримують добросусідські відносини і ОСОБА_6 за останні два роки жодного разу не бачив ОСОБА_3 . Свідок знайомий з відповідачем і додав, що після розлучення з позивачем, ОСОБА_3 жодного дня не проживала в будинку ОСОБА_2 .

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом договору дарування, посвідченого 03 липня 2000 року приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького нотаріального округу Київської області Коляденком В.І., реєстр № 1653, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка 255627638 від 07.05.2021.

Відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірваний.

Відповідно до витягу про зареєстрованих осіб у житловому будинку по АДРЕСА_1 , від 12.10.2021 за №1841, за зазначеною адресою зареєстрована, в тому числі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов громадянина ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не проживає більше двох років.

Відповідно до даних відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області місце реєстрації проживання відповідача ОСОБА_3 зазначене як АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що врегульовано частиною першою ст. 321 ЦК України. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частина перша статті 156 ЖК УРСР передбачає, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку(квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК УРСР, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК УРСР. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Право на звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням виникає у власника через один рік відсутності особи за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи форму власності спірного житлового приміщення; відсутність без поважних причин відповідача в вищевказаному жилому приміщенні понад два роки; відсутність домовленості між сторонами стосовно збереження за відповідачем права користування житлом; реєстрація відповідача за вищевказаною адресою перешкоджає позивачу повноцінно розпоряджатися належним йому майном, суд приходить до висновку про застосування до цього спору положень ст. 391 ЦК України, відповідно до яких власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин, відповідач має бути визнана такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 , оскільки її реєстрація за вищевказаною адресою перешкоджає позивачу повноцінно розпоряджатися належним йому майном.

Судові витрати, що складаються із витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору при подачі позову у розмірі 908 грн 00 коп., слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, згідно ст. 12, 81, 141, 206, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя І. О. Опанасюк