Справа № 185/4521/21
Провадження № 2/185/220/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 січня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., з участю секретаря судового засідання Величко А.І., представника позивача адвоката Теліус Д.В., відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про надання дозволу на виїзд з України громадянину, якій не досяг шістнадцятирічного віку

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про надання дозволу на виїзд з України громадянину, якій не досяг шістнадцятирічного віку.

Просить суд надати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ): адреса: АДРЕСА_1 ) дозвіл на виїзд з неповнолітньою дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України, а саме до Турецької Республіки з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, без письмової згоди та супроводу батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що від спільного життя з відповідачем вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дитини не спілкується ні з нею ні з дитиною і тому вона вирішила тимчасово пожити з дитиною в Турецькій Республіці. Вважає, що проживання дитини в Турецькій Республіці буде відповідати інтересам дитини.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити, посилаючись при цьому на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши що він бажає частіше спілкуватися з дитиною.

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без його участі у судовому засіданні. Просив ухвалити рішення в інтересах дитини.

Вислухавши пояснення сторін по справі та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити за наступних підстав.

Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті третій Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей».

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі від спільного життя мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батьки дитини проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина постійно проживає та утримується позивачем по справі.

Батько дитини фактично самоусунувся від виховання дитини, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини.

У 2020 році між позивачем та громадянином Туреччини було укладено шлюб. З метою з`єднання сім`ї, позивач з дітьми (донька від попереднього шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ) має намір переїхати до Туреччини за місцем проживання теперішнього чоловіка, наразі в позивача є посвідка на тимчасове проживання на території Турецької Республіки. Для отримання згоди на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, позивач звернулась до відповідача з усним та письмовим проханням, надіславши листа, де просить надати нотаріальну згоду терміном на один рік для виїзду, проживання і навчання малолітнього сина в Туреччині. Відповідач категорично відмовив в наданні згоди в телефонному режимі.

Позивач бажає і надалі особисто виховувати своїх дітей, має реальну можливість та підтримку свого чоловіка створити належні умови для життя своїх дітей, їх розвитку та оздоровлення, а також їх навчання на території Туреччини, їй щороку, для реалізації цієї можливості, забезпечення прав та інтересів дітей, необхідно звертатись до батька старшої доньки, який безперешкодно дає згоду на її виїзд, і розуміє, що малолітній дитині буде краще з матір`ю і що донька буде прилітати в Україну для побачень з батьком у літній період. Крім того, для перетину державного кордону України малолітнім сином, позивачці кожного разу необхідно брати довідку про наявність заборгованості по аліментам щодо відповідача у державного виконавця. За такою довідкою та згодою батька старшої доньки позивач з дітьми вже перетинали кордон в лютому 2021 року, але ця довідка не надає позивачці можливості отримати посвідку(дозвіл) для більш тривалого знаходження сина на території Турецької Республіки і не надає права на відвідування сином навчального закладу в цій країні, чим порушується його право на загальну освіту.

На підставі ст. 33 Конституції України кожному , хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За приписами ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років має право пересування по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів ), опікунів та в їхньому супроводі осіб, які уповноважені ними.

Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі, або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Керуючись ч.3 ст.150 СК України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Питання виховання дитини за вимогами ст.157 СК України вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

За умовами ч. 2. ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього громадянина України за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Вказані вимоги повністю кореспондують із умовами п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. за № 231, згідно з яким оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою,- того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Згідно з п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється : за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З наведеного необхідно зробити висновок, що виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон не обмежується законом, а законом лише встановлюється певний порядок оформлення такого виїзду.

Відповідно до частини 1.2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Станом на сьогоднішній день, батьки зобов`язані брати участь у вихованні своєї дитини, яке зводиться не тільки до особистих побачень із дитиною, але й до забезпечення всебічного розвитку власної дитини, закладення основ здоров`я, нормального відношення дитини до основних життєвих засад, розвитку інтелектуальних, творчих здібностей.

Позивач та її діти є громадянами України, мають постійне місце проживання в Україні, батьки позивача проживають в Україні, донька та син знаходяться на утриманні позивачки, доступ батька до малолітнього сина не обмежений. Позивач бере на себе всю відповідальність за дітей під час їх поїздок за кордон.

За таких обставин суд зробив висновок про те, що надання позивачу дозволу на виїзд з дитиною до Турецької Республіки буде повністю відповідати найкращим інтересам неповнолітньої дитини і тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про надання дозволу на виїзд з України громадянину, якій не досяг шістнадцятирічного віку - задовольнити.

Надати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ): адреса: АДРЕСА_1 ) дозвіл на виїзд з неповнолітньою дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі території України, а саме до Турецької Республіки з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, без письмової згоди та супроводу батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Витрати по сплаті судового збору покласти на ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області.

Повний текст рішення суду складено 17 січня 2022 року.

Суддя: В. О. Головін