Справа № 211/2569/21
Провадження № 2/211/489/22
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.,

при секретарі Мариненко Е.П.,

за відсутності: сторін у справі,

розглянувши в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопська Ірина Степанівна, Четверта Криворізька державна нотаріальна контора Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дідусь, ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 на користь позивача оформив заповіт, який було підписано померлим 28.01.2020 та посвідчено Артеменко Л.М., державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори, запис у реєстрі № 36.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла дружина померлого ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 належав житловий будинок АДРЕСА_1 та прилягаюча до будинку земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

Спадкодавець позивача - ОСОБА_3 , звернувся до Четвертої Криворізької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті дружини. Він був єдиним спадкоємцем за законом після смерті дружини - ОСОБА_4 , і єдиною особою, яка звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої, але невдовзі після смерті дружини захворів та помер, не встигнувши переоформити вказаний будинок та земельну ділянку на своє ім`я, але встиг оформити заповіт відносно всього майна на ім`я позивача.

Позивач, не дивлячись на заповіт дідуся, звернувся до приватного нотаріуса Перекопської І.С. із заявою про прийняття спадщини після його смерті дідуся.

28 квітня 2021 року позивач отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова мотивована тим, що протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини, заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_2 , яка не входить до кола спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 Цивільного кодексу України. Відповідач також отримав Постанову про відмову у нотаріальній дії.

У зв`язку з зазначеним, позивач був вимушений звернутись до суду для вирішення питання оформлення спадщини після смерті діда.

Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на наступне майно:

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами: (літери: А-1 - житловий будинок; Б - літня кухня - (4,0 х 6,0 м); В - гараж (4,0 х 6,30 м); Г - сарай2.3 х 6,30 м); А-2 - пристройка (2,67 х 4,74 м); №1 - огорожа; І - замощення), загальною площею 79,0 кв.м., житловою площею 55,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку для обслуговування житлового будинку господарських споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії IV-ДП № 004444 від 08 листопада 2001 року,

після померлого ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 .

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.05.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.05.2021 витребувано докази від КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» ДОР.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Суботін Г.Г. звернувся до суду з відзивом на позовну заяву, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в порядку, встановленому ЦПК України. Вважає, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів, так як відповідач не є належним відповідачем у справі.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2021 закрите підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

Сторони у справі у судове засідання не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Суботін Г.Г. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в порядку, встановленому ЦПК України.

Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопська І.С. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності.

Четверта Криворізька державна нотаріальна контора Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, в особі завідувача Артеменко Л.М., звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності державного нотаріуса.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 23.11.1958 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 20).

У період шлюбу подружжя ОСОБА_4 набуло у приватну власність на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, від 11.07.1963 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,1 га, для обслуговування вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Даний факт підтверджується копіями свідоцтва про шлюб від 23.11.1958, серія НОМЕР_2 , договору від 11.07.1963, реєстр № 1-2944, витягу з рішення виконкому Довгинцівської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу від 09.10.1987 № 271, реєстраційного посвідчення від 27.10.1987, технічного паспорту, державного акту на право приватної власності на землю від 08.11.2001, № у реєстрі 15858. Вказані документи були оформлені на ім`я ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла (а.с. 14 - копія свідоцтва про смерть).

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/ 2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1 / 2 частку земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та заведена спадкова справа № 64761559 (а.с. 15, 16).

ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті дружини, але не встиг її оформити, так як ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 18). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та заведена спадкова справа № 66621877 (а.с. 19).

За життя ОСОБА_3 , а саме 28.01.2020, склав заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті заповідав все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належали йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті, ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., зареєстровано у реєстрі за № 36 (а.с. 22).

ОСОБА_1 приходився онуком ОСОБА_3 (а.с. 13, 90).

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської І.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадину за заповітом. Але постановою від 28.04.2021 ОСОБА_7 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 90). Відмова мотивована тим, що протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини позивач у справі подав заяву про прийняття спадщини, окрім того 20.04.2021 ОСОБА_2 вна, яка не входить до кола спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 Цивільного кодексу України, також подала протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини заяву про прийняття спадщини, та 20.04.2021 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1223 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 15 та ст. 16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу та одним із способів захисту прав та інтересів є зокрема визнання права.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Отже, суд вважає встановленим, що померлому дідові позивача, ОСОБА_3 , належали на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудамита земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудамита земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд вважає необґрунтованими, так як вважає ОСОБА_2 належним відповідачем у справі, тому що 20.04.2021 ОСОБА_2 вна, яка не входить до кола спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 Цивільного кодексу України, подала до приватного нотаріуса протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини заяву про прийняття спадщини, та 20.04.2021 отримала постанову приватного нотаріуса Перекопської І.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 28.04.2021 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Посилання представника відповідача у відзиві на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, суд вважає недоречним, так як у даній постанові Великої Палати Верховного Суду викладені не аналогічні правовідносини. А позивач відповідно до Конституції України має право на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ч. 1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при поданні до суду позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 2 735,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача, так як позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 454,00 грн. за подання клопотання про витребування доказів, суд вважає за необхідне відмовити, так як дане клопотання було подане до суду одночасно з позовом, тому судовий збір позивачем було сплачено помилково.

Суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 137 ч. 3 ЦПК України).

Позивачем на підтвердження здійснення ним витрат на правничу допомогу надано копію Договору № 28/04 про надання правничої (правової) допомоги від 28.04.2021, укладеного між ним та адвокатським бюро «Перепелиці», копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 28/04 від 28.04.2021 у сумі 15 000,00 грн., ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Однак, відповідно до п. 3.1. Договору № 28/04 про надання правничої (правової) допомоги від 28.04.2021 передбачено, що розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього Договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додаткової угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Суду не було надано ані додаткової угоди, ані акту виконаних робіт. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні вимоги про стягнення витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ч. 2 ЦПК України витрати, понесені відповідачем на правничу допомогу, віднести за рахунок відповідача, так як позовні вимоги позивача задовольняються в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-81, 89, 258-259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на наступне майно:

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами: (літери: А-1 - житловий будинок; Б - літня кухня - (4,0 х 6,0 м); В - гараж (4,0 х 6,30 м); Г - сарай2.3 х 6,30 м); А-2 - пристройка (2,67 х 4,74 м); №1 - огорожа; І - замощення), загальною площею 79,0 кв.м., житловою площею 55,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку для обслуговування житлового будинку господарських споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії IV-ДП № 004444 від 08 листопада 2001 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у сумі 2 735 (дві тисячі сімсот тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко