Ухвала

17 січня 2022року

м. Київ

справа № 496/4632/18

провадження № 61-5375в21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04 березня 2019 року в складі судді Галич О. П. та постанову Одеського апеляційного суду від 28 січня 2021 року в складі колегії суддів: Ващенко Л. Г. Сєвєрової Є. С., Колеснікова Г. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог

У листопаді 2019 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просив встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, а саме з 1986 року.

Свої вимоги обґрунтував тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Кірсово Комратського району Республіки Молдова. У 1986 році він разом з батьками переїхав на постійне проживання на територію України, а саме в село Христофорівка Баштанського району Миколаївської області. З вересня 1986 року по 1995 рік навчався в Привільненській спеціальній школі-інтернаті Баштанського району Миколаївської області, а з вересня 1995 року по 1997 рік у середньому професійно-технічному училищі № 15. З 2007 року він проживає в селі Маяки Біляївського району Одеської області.

Посилаючись на викладене, оскільки з 1986 року і по теперешній час він постійно проживає на території України, за межі якої не виїжджав, встановлення вказаного факту необхідно йому для набуття громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України», просив заяву задовольнити.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 04 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 28 січня 2021 року, заяву задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, а саме з 1986 року.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що факт постійного проживання заявника на території України з 1986 року підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, від встановлення цього факту залежить виникнення особистих прав заявника, законом не визначено іншого порядку його встановлення, а тому наявні підстави для задоволення заяви.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2021 року Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області (далі - ГУ ДМС в Одеській області) надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 січня 2021 року й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме:

- застосування норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі № 757/44694/17-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що заявник не звертався до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України, не звернули уваги на те, що в судовому порядку не можуть бути встановлені факти набуття громадянства України громадянином іншої держави, а також, що між сторонами існує спір про право, а тому безпідставно задовольнили заяву.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

16 вересня 2021 року справа № 496/4623/18 надійшла до Верховного Суду.

У касаційній скарзі ГУ ДМС в Одеській області заявляє клопотання про розгляд справи за участю їх представника.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Оскільки попередній розгляд справи в суді касаційної інстанції проводиться без повідомлення учасників справи, немає підстав для задоволення клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Кірсово Комратського району Республіки Молдова, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до довідкиКонсульства Республіки Молдова в місті Одесі № 043/2 від 19 жовтня 2018 року ОСОБА_1 є уродженцем села Кірсово Комратського району Республіки Молдова, але згідно з даними Державного реєстру населення Республіки Молдова не приймав громадянство Республіки Молдова та не звертався з питаннями про отримання паспорту громадянина Республіки Молдова.

Згідно з довідкою № 87 від 11 вересня 2018 року, виданою директором Привільненської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Баштанського району Миколаївської обласної ради, заявник з 01 вересня 1986 року до 1995 року навчався у цьому навчальному закладі.

З 01 вересня 1995 року до 27 червня 1997 року ОСОБА_1 навчався в СПТУ-15 за спеціальністю «Тракторист-машиніст, слюсар з ремонту с/г техніки» на денному відділенні, що підтверджується довідкою Надбузького професійного аграрного ліцею (філія) № 170 від 12 вересня 2018 року.

Відповідно до архівної довідки Христофорівського територіального органу Виконавчого комітету Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області № 528/21.03-7 від 13 вересня 2018 року, заявник разом з батьками та сестрою з 1986 року по 2005 рік проживали в селі Христофорівка Баштанського району Миколаївської області.

Згідно з актом депутата Маяківської сільської ради Москаленко А. В. від 01 листопада 2018 року, складеного в присутності сусідів, ОСОБА_1 з 2007 року й до теперішнього часу постійно проживає однією сім`єю з ОСОБА_2 .

Позиція Верховного Суду та її нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі № 757/44694/17-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Проте, зазначена підстава касаційного оскарження не знайшла свого підтвердження під час перегляду справи в межах доводів касаційної скарги, оскільки правовідносини в зазначених заявником справах та в справі, яка переглядається, не є подібними.

Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Обґрунтовуючи підстави заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 посилався на те, що він народився в Республіці Молдова, але з 1986 року безперервно проживає на території України. Встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно йому для набуття громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України».

У справі № 757/44694/17-ц заявник просив встановити факт постійного проживання на території України з 24 серпня 1991 року по 11 вересня 2017 року, у зв`язку з тим, що він є громадянином України, по досягненню 16-річного віку йому видано паспорт громадянина України, який у лютому 2017 року ним втрачено.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі № 757/44694/17-ц (провадження № 61-14495св18), який був конкретизований у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року в справі № 503/246/19 (провадження № 61-11660свп20), факт постійного проживання особи станом на 24 серпня 1991 року не має правового значення для видачі паспорта громадянина України замість втраченого або викраденого, тому не підлягає встановленню в судовому порядку, що є підставою для відмови в задоволенні заяви.

Таким чином, підстави, зміст вимог, встановлені фактичні обставини, а також матеріально-правове регулювання спірних відносин у справі № 757/44694/17-ц та в цій справі є відмінними.

Висновки Верховного Суду

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений в постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Оскільки підстава касаційного оскарження, передбачена в пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, то відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДМС України в Одеській області підлягає закриттю з мотивів, наведених вище.

Верховний Суд зазначає, що під час вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 396, 400, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській областіпро розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовити.

Закрити касаційне провадження у справі № 496/4632/18 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04 березня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 січня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко