Провадження № 2/185/687/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2022 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М.М.,
за участю секретаря судового засідання Косики К.Ю., позивача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зобов`язати відповідача перерахувати позивачу грошові кошти у розмірі 6000,00 грн, позичені 10 липня 2021 року на підставі письмової домовленості сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 липня 2021 року відповідач написав повідомлення позивачу в мобільному додатку «Viber» з проханням позичити грошові кошти у розмірі 7000 грн до середи, 14 липня 2021 року. Оскільки підстав вважати відповідача ненадійною людиною у позивача не було, останній перерахував відповідачу за допомогою мобільного додатку «Monobank» 6000 грн. Таким чином, 10 липня 2021 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики шляхом листування за допомогою електронних засобів зв`язку. Своє зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідач не виконав, тому позивач, посилаючись на статтю 1046 Цивільного кодексу України, просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2021 року дану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
05 листопада 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Письмових заяв, відзиву на позовну заяву до суду не подавав.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з нижченаведених висновків.
За приписами ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Судом встановлено, що 10 липня 2021 року ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_3 6000,00 грн (призначення платежу - «переказ особистих коштів»), що підтверджується квитанцією № 40K8-H7ME-KH94-5E9H від 10.07.2021 року (а.с.6).
За приписами ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В підтвердження укладення договору позики, позивачем додано до позовної заяви роздруківки листування в месенджері (а.с.4-5).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Роздруківки електронної переписки не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11 червня 2019 року по справі №904/2882/18.
Надані позивачем роздруківки переписки суд вважає недопустимими доказами.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що надані позивачем роздруківки електронної переписки не можуть бути використані як доказ у справі, оскільки не відповідає вимогам Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", не містять електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що унеможливлює ідентифікацію відправника повідомлення, зміст такого документу не захищений від внесення правок та викривлення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено укладення ним з відповідачем саме договору позики.
З наданої позивачем квитанції не вбачається, що отримувачем є відповідач. Навіть якщо й припустити, що отримувачем є відповідач, то з наданої квитанції вбачається призначення платежу - «переказ особистих коштів», що не може свідчити про те, що ці кошти надавалися в позику.
Будь-яких належних і допустимих доказів того, що між сторонами виникли правовідносини з договору позики суду не надано. Також позивачем не доведено, що перераховані кошти були надані в позику або відповідач зобов`язався їх повернути.
Інших підстав для стягнення коштів з відповідача позивачем не наведено.
За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265,280 ЦПК України, суд
Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційну скаргу може бути подано безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 17 січня 2022 року.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .
Суддя М. М. Перекопський