Провадження № 22-ц/802/85/22 Категорія: 70 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Вакіної Д.О.,

представників позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою адвоката Лавренчука Олександра Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення з приводу стягнення витрат на правову допомогу у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути аліменти з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 3500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 21.07.2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в дохід держави 908 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 875 грн витрат на правничу допомогу.

В решті вимог відмовлено.

11 жовтня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про здійснення розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом цивільної справи.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що при ухвалені вказаного судового рішення, судом неповністю відображено питання про судові витрати, зокрема витрат на правничу допомогу.

Представник позивача ОСОБА_1 просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача 1000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2021 в задоволені заяви адвоката Лавренчука О. В. про ухвалення додаткового рішення з приводу стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити додаткове судове рішення, яким заяву щодо розподілу судових витрат задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 гривень.

Заслухавши представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами, передбаченими ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Встановлено, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення у даній цивільній справі від 06 жовтня 2021 року відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, у тому числі і витрат на правничу допомогу, про що зазначено у мотивувальній та резолютивній частині рішення суду.

В мотивувальній частині рішення суду від 06 жовтня 2021 року судом обґрунтовано з яких підстав підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 875 гривень, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що 21 липня 2021 року представником позивача в її інтересах було подано позовну заяву, в якій крім позовних вимог зазначено, що всі судові витрати в тому числі витрати на правничу допомогу покласти на відповідача. На підтвердження понесених витрат було подано: належним чином завірений прибутковий касовий ордер на 1500 грн , які сплачені позивачем ОСОБА_1 ; ордер на надання правничої допомоги позивачу ОСОБА_1 ; договір про надання правничої допомоги адвокатом Лавренчуком О.В. позивачу від 13 липня 2021 року; ордер на надання правничої допомоги позивачу адвокатом Редькович В.О..

З позовної заяви вбачається, що позивач просила стягувати з відповідача на її користь по 3000 гривень на кожну дитину. Судом першої інстанції ухвалено стягувати 3500 гривень на двох дітей щомісячно. Таким чином позовні вимоги задоволено на 58,33%.

Інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Отже 58,33% від 1500 грн витрат на правничу допомогу становить 875 грн, які суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача про що зазначив в рішенні суду від 06 жовтня 2021 року.

Вказане рішення суду ні позивачем ОСОБА_2 , ні її представниками не оскаржувалось.

Відтак питання компенсації витрат на правничу допомогу вирішувалось судом під час ухвалення рішення, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в ухвалені додаткового рішення про яке просив представник ОСОБА_1 ..

Цивільним кодексом не передбачено можливості повторного вирішення питання про розподіл судових витрат судом, який ухвалив відповідне судове рішення.

Враховуючи викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду про відмову в ухваленні додаткового рішення, оскільки він узгоджується з вимогами цивільно-процесуального закону та зроблений на підставі встановлених судом обставин справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а тому таке підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: