ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в м. Фастів Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Фастівська міськрайонна філія Київського обласного центру зайнятості про встановлення факту припинення трудових відносин, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту припинення трудових відносин. Свої вимоги мотивує тим, що вона 09.02.2016 року була прийнята на посаду економіста фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 . Наразі, вона має намір працевлаштуватися на іншу роботу, але майбутній роботодавець не може її оформити належним чином так, як в трудовій книжці відсутній запис про її звільнення від ФОП ОСОБА_2 , оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 останній помер, що слугує перешкодою для припинення трудових відносин. Встановлення факту заявнику потрібно для працевлаштування на іншу роботу.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження.

В судове засідання заявник не зявилася, через канцелярію суду подала заяву в якій справу просила розглянути в її відсутність, вимоги заяви про встановлення факту задовольнити.

В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, 23.12.2021 року, через канцелярію суду подали заяву в якому просили розглядати справу у відсутність їх представника, заперечень щодо задоволення заяви не мають.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При розгляді письмових матеріалів справи, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була прийнята на посаду економіста фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , про що в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 05.10.2011 року було зроблено відповідний запис за № 8 (наказ № 01 від 09.02.2016 року).

Згідно листа Фастівського відділу ДРАЦС у Фастівському районі ЦМУ МЮ (м. Київ) від 11.12.2021 року № 1166/21.24-103, в архіві відділу наявний актовий запис про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), № 495 від 08.04.2021 року, складений Фастівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що ФОП ОСОБА_2 , місце знаходження якого: АДРЕСА_1 , зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21.06.2010 за № 0005070, припинив підприємницьку діяльність у зв`язку зі смертю, дата запису: 12.05.2021, номер запису: 005005070.

Причиною звернення до суду заявника із даною заявою, стало те, що в трудовій книжці заявника, відсутній запис роботодавця про звільнення з роботи, який не можливо внести у зв`язку зі смертю роботодавця.

Встановлення факту припинення трудових відносин у зв`язку зі смертю роботодавця, необхідно заявнику для припинення трудових відносин із ФОП ОСОБА_2 , оскільки вона позбавлена можливості працевлаштуватись на нову роботу.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, а нормами ст. 46 Конституції України передбачено право на соціальний захист шляхом сплати пенсії, яка сплачується за рахунок страхових внесків громадян при загальнообов`язковому соціальному страхуванні.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У свою чергу, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною, і яка в силу ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

За змістом вимог ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, згідно внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Статтею 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. В даному випадку відсутня можливість зробити запис про звільнення, оскільки фізична-особа ОСОБА_2 помер, його правонаступники відсутні.

Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 260 «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та, зокрема, п.2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи.

Згідно п. 8, 14 вказаного Порядку, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору; записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору дають право фізичній особі внести записи до трудової книжки працівника про прийняття та звільнення його з роботи.

За змістом такого Порядку, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються з фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин.

Отже, у разі відсутності однієї зі сторін виникають труднощі зі встановленням обставини щодо припинення трудового договору, оскільки п. 8 Порядку передбачає звернення сторін (а не однієї сторони) у центрі зайнятості. За відсутності ж такої можливості підставою для зняття трудового договору з реєстрації та подальше внесення відповідних відомостей до трудової книжки може бути рішення суду, яке набрало законної сили про припинення дії трудового договору.

Таким чином, судом встановлено, що трудові відносини між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 слід вважати припиненим у зв`язку зі смертю останнього.

За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що іншим шляхом, крім судового, даний факт встановити неможливо, встановлення цього факту для заявника буде мати суттєве значення, оскільки надасть можливість в подальшому реалізовувати її право на працю, у звязку з чим, суд приходить висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 4,7,10,12,76-77,258,259,263,265,315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідент.номер - НОМЕР_2 , прож.: АДРЕСА_2 , заінтересована особа - Фастівська міськрайонна філія Київського обласного центру зайнятості, місцезнах.: Київська область, м. Фастів, вул. Соборна, 20 про встановлення факту припинення трудових відносин задовольнити.

Встановити факт припинення трудових відносин між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей