Справа №573/2146/21
Номер провадження 6/573/1/22

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі мирову угоду, направлену до суду начальником Білопільського ВДВС ПН-СХ МРУЮ (м. Суми) Краснянським А.А.,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2021 року з Білопільського ВДВС до суду надійшла для затвердження мирова угода, укладена між ОСОБА_1 (стягувачем) та ОСОБА_2 (боржником) в процесі виконання рішення суду, мотивована тим, що на виконанні в Білопільському ВДВС знаходиться виконавче проваждення з примусового виконання рішення Білопільського районного суду №573/1592/18 від 12 жовтня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 12 вересня 2018 року, і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. У процесі виконання рішення суду станом на 01 липня 2021 року за ОСОБА_2 утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 46262,82 грн, яку визнає боржник. Тому сторони мирової угоди дійшли згоди, що в рахунок погашення вказаної заборгованості за виконавчим листом №573/1592/18 боржник ОСОБА_2 передає у власність третьої особи - доньки ОСОБА_1 належну йому на праві приватної власності Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 . Вказану квартиру сторони оцінили в 49000 грн. Тому, відповідно до вимог ст. 434 ЦПК України, начальник Білопільського ВДВС ПН-СХ МРУЮ (м. Суми) Краснянський А.А. надіслав для затвердження вказану мирову угоду.

У судове засідання представник Білопільського ВДВС ПН-СХ МРУЮ (м. Суми) не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Стягувачка ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2 у судове засідання не прибули, подали заяви про проведення засідання без їх участі, просили затвердити мирову угоду.

У зв`язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків, що у затвердженні мирової угоди слід відмовити, виходячи з такого.

Як вбачається з мирової угоди, рішенням Білопільського районного суду від 12 жовтня 2018 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 12 вересня 2018 року, і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

У Білопільському ВДВС відкрито виконавче проваждення №57767951 з примусового виконання вказаного рішення суду.

У процесі виконання рішення суду станом на 01 липня 2021 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 46262,82 грн, яку визнає боржник.

Згідно з умовами мирової угоди, сторонами якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рахунок погашення вказаної заборгованості за виконавчим листом №573/1592/18 передає у власність третьої особи - доньки ОСОБА_1 , належну йому на праві приватної власності Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 . Вказану квартиру сторони оцінили в 49000 грн.

Але суд зазначає, що до угоди ні виконавчою службою, ні сторонами мирової угоди не надано доказів на підтвердження того, що з ОСОБА_2 дійсно стягнуті аліменти на повнолітню доньку саме на користь ОСОБА_1 , що з приводу примусового виконання такого рішення відкрито виконавче провадження і що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно є сторонами цього виконавчого провадження.

Також відсутні дані, що у ОСОБА_2 мається заборгованість з аліментів у розмірі 46262,82 грн.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з ч. 3 ст. 434 ЦПК України суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених ст. 207 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди, якщо її умови суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ст. 199 СК України).

Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується (ст. 189 СК України).

Статтею 190 СК України передбачено, що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору.

Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно.

У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її.

Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання (щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей) застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу .

Хоча до мирової угоди не надано доказів, що підтверджують факт існування виконавчого провадження, про що зазначено вище, але як вбачається із самої угоди, заборгованість з аліментів утворилася саме з утримання повнолітньої доньки, яка продовжувала навчання, у той же час повнолітня донька ОСОБА_1 не є стороною цієї угоди.

Враховуючи викладене, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 207, ч. 3 ст. 434 ЦПК України у затвердженні мирової угоди слід відмовити, оскільки вона зачіпає інтереси третьої особи - ОСОБА_1 (доньки), яка не є її стороною.

Керуючись ст. ст. 207, 434 ЦПК України,суд

ПОСТАНОВИВ:

У затвердженні мирової угоди, укладеної 20 грудня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Суддя