Пр.№ 2/155/78/22
Справа № 155/1592/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м.Горохів

Горохівський районний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Адамчук Г.М.

при секретарі судового засідання Ревуцькій М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області справу за позовом ОСОБА_1 до Мар`янівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно та надання права на завершення приватизації земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Мар`янівської селищної ради про визнання в порядку спадкування за заповітом, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно померлого власника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визнання права на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства, які були передані у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 31 березня 1994 року №16/5, в порядку спадкування за законом першої черги, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір ОСОБА_2 . Після смерті батька позивача залишились земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства, які були передані у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 31 березня 1994 року № 16/5, приватизацію яких за життя спадкодавець не встиг завершити. Крім того, матері позивача належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 залишила на користь позивача заповіт на спадкове майно. Позивач є єдиним спадкоємцем майна по заповіту. Оскільки правовстановлюючих документів на вказане майно немає, а нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, то позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати просить залишити за собою.

У підготовче судове засідання представник відповідача не з`явився, однак до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак скерував клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Із виписки з рішення Бранівської сільської ради від 31.03.1994 року №16/5 «Про безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» вбачається, що ОСОБА_3 передано у приватну власність безоплатно земельну ділянку, яка призначена для ведення особистого селянського господарства площею 0,40 га та 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Бранівською сільською радою Горохівського району Волинської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Довгів Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина (а.с.25).

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Довгів Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина (а.с.24).

Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як вбачається із заповіту, посвідченого 20 січня 2011 року секретарем Бранівської сільської ради Волинської області (а.с.14), ОСОБА_2 заповіла все належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалося, в тому числі: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , державний акт на право приватної власності на земельну частку пай, грошові заощадження, які знаходяться в Горохівському відділенні Ощадного банку №6304, своєму синові ОСОБА_1 .

В подальшому заповіт не скасовувався та не змінювався, що стверджується інформаційною довідкою із реєстру заповітів та спадкових договорів № 67760157 від 14 грудня 2021 року, виданою Горохівською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Із довідки виконавчого комітету Мар`янівської селищної ради № 362 від 07.06.2021 року вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №1 за 2017 рік особовий рахунок № НОМЕР_3 значиться житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , яка проживала в будинку разом із сином ОСОБА_1 . Спадкоємцем за законом є син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_4 . Спадкоємцем за заповітом є син ОСОБА_1 .

Наявність майна в натурі підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, (інвентаризаційна справа № 490-2021) (а.с. 10-13).

Із довідки виконавчого комітету Мар`янівської селищної ради № 364 від 07.06.2021 року вбачається, що ОСОБА_3 до 16.09.2005 року проживав в АДРЕСА_1 , разом із сином ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьком є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_2 .

Із інформаційних довідок зі спадкового реєстру № 67760247 та № 67760087, вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не заводилась.

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Горохівською державною нотаріальною конторою, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець померлої ОСОБА_2 за заповітом, прийняв спадщину в установленому порядку, має право на спадкування її майна, але у зв`язку з відмовою нотаріуса не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому суд визнає за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно померлого власника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, ОСОБА_1 як спадкоємець померлого ОСОБА_3 за законом першої черги, який прийняв спадщину в установленому порядку, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та відмовою нотаріуса не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому, суд визнає за позивачем право на завершення приватизації і реєстрацію права власності на його ім`я відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», земельної ділянки площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,40 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, які були передані у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 31 березня 1994 року №16/5, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.213, 1217, 1222, 1223, 1235, 1261,1268, 1269 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно померлого власника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право на завершення приватизації і реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», земельної ділянки площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,40 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, які були передані у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 31 березня 1994 року №16/5, як на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Відповідач: Марянівська селищна рада, смт.Марянівка, Луцького району Волинської області.

Головуючий