Справа № 643/283/22
Провадження № 2/643/3081/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022

Суддя Московського районного суду м. Харкова Олійник О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування школи, завданої внаслідок злочину,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

27 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовною заявою про відшкодування шкоди внаслідок злочину, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь розмір фактичних витрат на лікування у розмірі 25292,92 грн.; моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн.; заробіток (дохід), втрачений внаслідок стійкої втрати працездатності, завданої злочином у розмірі 16 692 грн. щомісячно, починаючи з 26.12.2019 року та довічно; стягнути шкоду, завдану стійкою втратою працездатності в період з 13.11.2019 року по 26.12.2019 року в розмірі 23 925,2 грн.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк вісім років; за ч. 2 ст. 15 , ч. 2 ст. 185 України у виді позбавлення волі на строк два роки; за ч. 2 ст. 185 України у виді позбавлення волі на строк три роки. Відповідно до ст. 70 КК України призначено ОСОБА_2 за сукупністю злочинів остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді позбавлення волі на строк вісім років. Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 встановлено рахувати з 14.11.2019 р., тобто з моменту фактичного затримання. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_2 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14.11.2019 р. Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі фактичних витрат на лікування у сумі 25 292,92 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Не погодившись з вироком Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2021 року представник потерпілого просить оскаржуваний вирок в частині вирішення питання про цивільний позов скасувати, ухвалити в цій частині своє рішення, яким стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 1 000 000 гривень. Стягнути з обвинуваченого заробіток втрачений потерпілим внаслідок стійкої втрати працездатності, завданої злочином в розмірі 16 692 гривень щомісячно починаючи з 26.12.2019 року та довічно. Стягнути з обвинуваченого шкоду завдано стійкою втратою працездатності в період з 13.11.2019 - 26.12.2019 року в розмірі 23925,2 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.12.2021 року, апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Надолі Є.В. - задоволено частково. Вирок Московського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2021 року відносно ОСОБА_2 - в частині вирішення питання про цивільний позов потерпілого скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції. В іншій частині оскаржуваний вирок залишено без змін.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2021 року, головуючим у справі було визначено суддю Олійника О.О.

Ознайомившись з позовною заявою, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху з наступних підстав.

Так, позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме позовна заява не містить:

- відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, в супереч положенням ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивачем не надані докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечує можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. 19, 20, 175, 177, 185, 186, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування школи, завданої внаслідок злочину - залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - О.О. Олійник