Провадження № 2-з/679/1/2022
Справа № 679/12/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м.Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Стасюк Р.М., розглянувши матеріали заяви представника позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» - Пасечник Юлії Анатоліївни про забезпечення позову у справі № 679/12/22 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0984/82/0287150 від 15.06.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0984/82/0287150 від 15.06.2016 року.

В обґрунтування своїх вимог, зазначила, що 15.06.2016 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 010/0984/82/0287150, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 гривень, строком до 15.06.2020 року та зобов`язувався повернути банку отриману суму кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 45% річних. Проте, всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом, у зв`язку з чим, станом на 02.09.2021 року, у нього виникла заборгованість у сумі 145442 грн. 98 коп. Крім того, останній взагалі не виходить на зв`язок, уникає спілкування з працівниками банку та не здійснює будь-яких платежів, отже, у банку є обґрунтовані сумніви щодо можливості реального виконання відповідачем рішення суду у випадку задоволення позову. Вважає, що заявлений спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно є адекватним способом запобіганню можливих порушень майнових прав та інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог органами ДВС, та недопущення відчуження цього майна під час розгляду справи. Зазначив, що враховуючи ч.3 ст. 154 ЦПК України, застосування заходів зустрічного забезпечення є недоцільним. Просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача ОСОБА_1 , а саме на квартиру загальною площею 50,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст.153 ЦПК України.

У зв`язку з цим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Судом встановлено, що 10.01.2022 року до Нетішинського міського суду Хмельницької області надійшла позовна заява АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 010/0984/82/0287150 від 15.06.2016 року.

11.01.2022 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Крім того, 10.01.2022 року до суду надійшла заява представника позивача АТ «Райффайзен Банк» про забезпечення позову в цивільній справі за позовом АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0984/82/0287150 від 15.06.2016 року.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

Судом враховується право кожного на справедливий розгляд його справи судом при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, що передбачено в п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У відповідності до вимог ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 Постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України роз`яснив що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно відповідача, суд, на підставі наданих позивачем доказів має дійти висновку про те, що відповідач реально може вчинити будь-які дії, що призведуть до неможливості виконання судового рішення. Наявність ризику вчинення будь-якою особою дій, які в подальшому зможуть призвести до неможливості виконання відповідного судового рішення, має бути не ілюзорним, а підтверджуватись доказами, які б давали сторонньому незалежному спостерігачу зробити висновок про реальність такого ризику.

Крім того, у п.9 Постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях позивача.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною вчиняти певні.

У ст. 151 ЦПК України викладено вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в заяві про забезпечення позову повинно бути вказано захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц.

Оцінюючи обґрунтованість заяви про забезпечення позову, суд вважає, що представник позивача належним чином не обґрунтував, у тому числі з посиланням на відповідні обставини та належні докази, що невжиття таких заходів забезпечення позову спроможне істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Додана до заяви копія інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у якій вказано, що відповідач ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомості, на який позивач просить накласти арешт, не є належним доказом того, що існує реальна загроза чи ризик того, що відповідачем здійснюється реалізація майна чи підготовка до його реалізації.

Так, звертаючись до суду з заявою, представник заявника вказав, що недопущення відчуження майна, на яке просить накласти арешт, під час розгляду справи (в тому числі шляхом укладення як реальних, так і фіктивних правочинів), з метою подальшого приховання та неможливості його реалізації, в тому числі через органи ДВС у випадку ухвалення рішення на користь позивача та звернення до відповідних органів із виконавчими документами, буде відповідати захисту майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог. При цьому будь - яких доказів на підтвердження існування реальної загрози щодо неможливості виконання відповідного судового рішення, заявником не надано.

Доводи заявника, про те, що в майбутньому відповідач може укласти як реальні, так і фіктивні правочини, з метою подальшого приховання та неможливості реалізації нерухомого майна, а саме квартири загальною площею 50,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , може позбавити його можливості вирішити питання щодо виконання рішення в майбутньому, на даний час не є належним обґрунтуванням необхідності застосування заходу забезпечення позову, та передчасним. Крім того, можливість існування ризиків відчуження відповідачем вказаного нерухомого майна, не підтверджена жодними доказами, які б давали зробити висновок про реальність такого ризику.

З огляду на викладене, враховуючи, що заявником на даний час не обґрунтовано необхідності застосування заходу забезпечення позову, суд прийшов до переконання, що в задоволенні заяви представника АТ «Райффайзен Банк» про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» - Пасечник Юлії Анатоліївни про забезпечення позову у справі № 679/12/22 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0984/82/0287150 від 15.06.2016 року - відмовити.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.М. Стасюк