Справа № 504/897/21
провадження № 2/504/623/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2022смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії про захист житлових прав шляхом поновлення на квартирному обліку, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 в частині зняття його з квартирного обліку та зобов`язати житлову комісію в/ч НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.05.2010 року за № 489 його звільнено з військової частини у запас за пунктом «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням контракту). Відповідно до п.7 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 03.08.2010 року №162 його виключено зі списків особового складу частини. На час виключення його зі списків частини календарна вислуга років у Збройних Силах України склала 20 років 00 місяців, а пільгова 21 рік 00 місяців. Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 04 жовтня 2011 року, яке оформлене протоколом № 5, його знято з квартирного обліку як такого, що звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням контракту.

Позивач вважає зняття його з квартирного обліку незаконним, таким, що порушує його конституційні права, оскільки зняття його з цього обліку суперечить Конституції України, Житловому кодексу, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та висновкам, викладеним в Постанові Верховного Суду України від 23.09.2020року по справі № 683/2714/18.

Крім того, його календарна вислуга років становить 20 років, пільгова 21 рік, з 16.05.2005року по 04.10.2011року він перебував на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 (зі складом сім`ї 4 особи); за цей період ані постійним ані службовим житлом та грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався; звільнений в запас у зв`язку із закінченням контракту, а не за службовою невідповідністю у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, мав необхідну вислугу років для призначення пенсійного забезпечення.

Посилаючись на зазначені норми законодавства вважає, що підстав для зняття його з квартирного обліку немає.

Після усунення недоліків, ухвалою суду від 05.04.2021р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання.

Відповідач, військова частина НОМЕР_1 , у визначений законом строк подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року (станом на момент виникнення спірних правовідносин), визначено лише три категорії військовослужбовців, які залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла, у разі звільнення їх з військової служби у запас або у відставку, а саме: звільнення з військової служби за віком, станом здоров`я, скороченням штатів, або проведенням інших організаційних заходів. Позивач ОСОБА_1 не підпадає під жодну з вищенаведених категорій, його виключено зі списків особового складу частини за підпунктом «а» пункту 6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту), що позбавило його права залишитись на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 . З підстав, викладених у відзиви на позов, просить у задоволені позову відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання був повідомлений належним чином, подав до суду клопотання провести подальший розгляд справи в порядку письмового провадження за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання був повідомлений належним чином, подав до суду клопотання провести розгляд справи в порядку письмового провадження за відсутності представника відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі.

За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що пунктом 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.08.2010р. за № 165 підполковника ОСОБА_1 , начальника автоматизації військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сих України від 30 червня 2010 року № 489 з військової служби у запас за підпунктом «а» пункту 6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - (у зв`язку із закінченням строку контракту), вважати таким, що справи та посаду здав 03 серпня 2010 року; 03.08.2010 року виключити зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до Суворовського РВК м.Одеси. Наказом № 162 від 03.08.2010р. також передбачено виплатити грошову допомогу при звільненні згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294, за повні 20 років календарної служби (а.с.16).

Згідно повідомлення про призначення пенсії (пенсійна справа № Міністерство оборони), виданого Головним управлінням ПФУ в Одеській області 14.09.2010року за № 1219, позивачу призначена пенсія за вислугу років вислуга 21 рік. (а.с.17). 22 вересня 2010 року ОСОБА_1 видане пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 , вид пенсії - за вислугу років, термін дії довічно. (а.с.18).

Відповідно до Витягу з послужного списку позивач поступив на військову службу добровільно через Болградський РВК Одеської області з 01.08.1990 року курсант Сімферопольського вищого військового будівельного училища ОдВО, м.Симферополь, закінчив 01.08.2010 року начальником відділення автоматизації в/ч НОМЕР_4 , с.Красносілка Одеської області. (а.с.19).

Згідно Витягу із протоколу засідання житлової комісії штабу та управління Південного оперативного командування від 14.06.2006 року за № 11 позивач був прийнятий на квартирний облік у загальну та позачергову чергу складом сім`ї 1 особа з 16 травня 2005 року (а.с.22). З 28 серпня 2006 року змінений склад сім`ї на квартирному обліку з 1 на 4 особи (позивач, його дружина, син 1995 року народження, син 2001 року народження) згідно протоколу № 19 від 29.09.2006р. (а.с.23).

Відповідно до Витягу з протоколу № 6 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 10.07.2008року ОСОБА_1 прийнято на квартирний облік у загальну чергу з 16.05.2005 року, склад сім`ї 4 особи. (а.с.25).

За період військової служби позивач житлом або грошовою компенсацією не забезпечувався, що підтверджується належними у справі документами, а саме: довідкою Симферопольського ВВБУ ОдВО від 08.06.1996р. № 52, довідкою Болградської квартирно-експлуатаційної частини від 22.12.2005р. за № 1177, довідкою Штабу та управління Південного оперативного командування від 05.07.2007р. за № ЖК-1383 (а.с.20,21,24).

На підставі рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 04 жовтня 201 року, оформленого протоколом №5, ОСОБА_1 знято з квартирного обліку у в/ч НОМЕР_1 на підставі п.3 абзацу 2 ст.40 Житлового Кодексу України.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтями 34, 37 ЖК України потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Статтею 43 ЖК України встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.4 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.37 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами.

Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст.38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Головами Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11грудня 1984року №470 були затверджені Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.

Згідно п.10 цих Правил громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей ( п.1 Порядку, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.3 даного Порядку, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством (п. 30 Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року.

Крім того, на час взяття позивача на квартирний облік, порядок взяття на облік та отримання житла визначався Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, затвердженим наказом Міністра Оборони України № 20 від 03.02.1995 р. Пунктом 13 вказаного Положення передбачалося, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік.

Тобто, даний нормативний акт також не передбачав можливість зняття з квартирного обліку з підстав звільнення в запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

Наказ Міністра Оборони України № 20 від 03.02.1995 р. втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони № 577 від 06.10.2006 р., яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень. Пунктом 1.4 даної Інструкції передбачалося, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

Наказ Міністра Оборони України № 577 від 06.10.2006 р. втратив чинність на підставі Наказу Міністерства Оборони № 737 від 30.11.2011 р., яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка також передбачає, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі ( п. 1.4).

Окрім цього у відповідності до п.2.18. вищевказаної Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу ; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 р. (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу - у разі звільнення з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів та неможливістю проходити військову службу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Так, до позовної заяви додано докази, що позивач ОСОБА_1 має календарну вислугу на військовій службі 20 років, пільгову 21 рік, поставлений на квартирний облік та чергу на отримання житла у військовій частині НОМЕР_1 з 16.05.2005 року. За період служби житлом за рахунок Міністерства оборони не забезпечувався, що підтверджується наявними у справі документами. Звільнений позивач в запас, на підставі підпункту «а» пункту 6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту, тобто не за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, має необхідну вислугу років, що дає право на пенсійне забезпечення, на даний час є пенсіонером.

З урахуванням викладеного, можна прийти до обґрунтованого висновку, що, наведені норми Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями передбачають підстави для залишення позивача на обліку громадян потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду його звільнення у запасу зв`язку із закінченням дії контракту, наявністю у 20 років календарної вислуги та зарахування його на квартирний облік.

Аналогічні правові позиції викладені постановах Верховного Суду: від 17 березня 2020 року у справі № 487/5835/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 638/5769/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 683/2197/18, від 24 вересня 2021 року у справі № 748/303/20 та від 23 жовтня 2021 у справі № 295/11871/19, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд повинен врахувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З урахуванням вказаного суд вважає, що посилання у протоколі засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , як на підставу зняття позивача з квартирного обліку на п.9 ст. 12 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст.3.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, є безпідставними, у зв`язку з чим підстави для зняття позивача з квартирного обліку були відсутні, тому таке відбулось неправомірно, а відтак право позивача на забезпечення його житлом підлягає судовому захисту шляхом скасування наказу у частині виключення (зняття) позивача з квартирного обліку, визнання недійсним рішення житлової комісії, оформлене протоколом в частині зняття з квартирного обліку та зобов`язання житлову комісію поновити позивача на квартирному обліку.

Відповідно ст. ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України, згідно якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку із задоволенням позову, судовий збір в сумі 1816,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд, керуючись Законами України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 2-5, 10-13, 18, 23, 76, 81, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №5 від 04 жовтня 2011 року в частині зняття ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії (, адреса місцезнаходження: 67560, Одеська область, Лиманський район, с.Красносілка) поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 - з моменту постановлення на квартирний облік, тобто з 16.05.2005року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 1816,00грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров