Справа № 182/4520/21
Провадження № 2-к/0182/1/2022
У Х В А Л А

Іменем України

18.01.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшло клопотання про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 300 (триста) злотих на кожну дитину щомісячно.

Свої вимоги мотивує тим, що 30 вересня 2009 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час спільного проживання подружжя виїхало за межі України до Республіки Польща, однак, через деякий час шлюбні відносини між ними були припиненні. Рішенням Республіки Польща шлюб між ними було розірвано та вирішено питання про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 300 (триста) злотих на кожну дитину щомісячно. На даний час, у відповідності до вимог чинного законодавств, виникло питання щодо визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України вищевказаного рішення суду, тому заявниця просить суд постановити ухвалу, якою її клопотання задовольнити.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд клопотання проводити за її відсутності, на задоволенні якого наполягала (а.с.39).

Боржник ОСОБА_2 про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.38), однак, на розгляд клопотання не з`явився, у наданий судом строк заперечень проти клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не надав. Так, судова повістка боржнику була скерована рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою місця його проживання, який зареєстрований у встановленому законом порядку та підтверджено відміткою, яка міститься в паспорті громадянина України. Відомості про будь-яку іншу адресу місця знаходження боржника чи про його офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні, заяв про зміну місця знаходження від боржника не надходило. Тому, з урахуванням положень ч.7, 8 ст.128 ЦПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких видана Верховною Радою України, є частиною національного Законодавства України.

Відповідно до ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно статті 52 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої із затвердженням Законом № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, винесені установами юстиції кожної з Договірних Сторін, що вступили в закону силу рішення, що не вимагають за своїм характером виконання, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови якщо: а) установи юстиції запитуваної Договірної Сторони не винесли раніше по цій справі рішення, що вступило в закону силу; б) справа відповідно до цієї Конвенції, а у випадку, не передбачених нею, відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої рішення повинне бути визнане, не відноситься до виняткової компетенції установ юстиції цієї Договірної Сторони.

Судом встановлено, що 30 вересня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що свідчить актовий запис № 626, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.12). Від шлюбу подружжя має двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13-14). Рішенням окружного суду в м.Познань від 02 жовтня 2020 року шлюб між сторонами по справі було розірвано та з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 300 (триста) злотих на кожну дитину щомісячно (а.с.7). Судова палата з розгляду цивільних справ Окружного суду в місті Познань посвідчила, що рішення є правочинним і набрало законної сили 10 жовтня 2020 року (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи, в Україні не ухвалювалось рішення у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмету і за тих самих підстав. Також у провадженні судів України немає порушеної справи у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмету і з тих самих підстав.

Відповідно до ч.1 ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції, яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ст.463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ч.1 ст.464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Порядок визнання та примусового виконання в Україні судових рішень (в тому числі, ухвалених судами Республіка Польща) на теперішній час врегульовано нормами Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (Мінськ, 22.01.1993 року), Закону України «Про міжнародне приватне право», Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, зареєстрована в МЮУ 02.07.2008 року за № 573/15264.

Згідно зі ст.51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує винесені на території інших Договірних Сторін рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.53 Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 22 січня 1993 року, клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню. До клопотання про дозвіл примусового виконання рішення додаються: а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Зазначені норми також узгоджуються із положеннями ч.3 ст.466 Цивільного процесуального кодексу України.

Усі документи, які необхідні для долучення до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, заявником додані до матеріалів справи.

Як роз`яснено у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» роз`яснено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни. Відповідно до міжнародних договорів України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду у випадках, коли: згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої постановлено рішення, воно не набрало законної сили, за винятком випадків, коли рішення підлягає виконанню до набрання законної сили; відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд; у справі між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих самих підстав на території Договірної Сторони, де має бути визнано й виконано рішення, вже було постановлено рішення, що набрало законної сили, або установою цієї Договірної Сторони раніше було порушено провадження, або ж є визнане рішення суду третьої держави; згідно з положеннями даного міжнародного договору, а в не передбачених ним випадках згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано й виконано, справа належить до виключної компетенції її установи, спір вирішено не компетентним судом; відсутній документ, що підтверджує угоду сторін у справі про договірну підсудність; закінчився строк давності примусового виконання, передбачений законодавством Договірної Сторони, суд якої виконує доручення. У зазначених випадках, згідно з Київською Угодою, суд відмовляє у визнанні та виконанні й арбітражного рішення.

Оскільки рішення неможливо виконати у добровільному порядку, воно підлягає виконанню у примусовому. При цьому, судом враховується те, що будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не виявлено, підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не встановлено та строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання, що дає суду підстави вважати, що клопотання обґрунтоване.

З урахуванням викладеного та на підставі наданих у справі доказів, суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи та керуючись ст.ст.260, 261, 354, 462, 463, 464, 466, 467 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення (вироку) Республіки Польща від 02 жовтня 2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 300 (триста) злотих на кожну дитину щомісячно, з урахуванням співвідношення курсу злотого до гривні.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал