Справа №949/78/22
У Х В А Л А

19 січня 2022 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія Управління Активами", третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія Управління Активами", третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович та просить звільнити його від сплати судового збору на підставі положення ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6396, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 18 липня 2019 року на бланку ННХ 063348, щодо стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія Управління Активами" за період з 24 листопада 2015 року по 31 травня 2019 року суму в загальному розмірі 43204,76 грн.

Дослідивши позовну заяву, суд приходить до висновку, про необхідність залишення її без руху з наступних підстав.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.ст. 175 - 177 ЦПК України, а також вимогам ст. 95 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач ОСОБА_1 , у позовній заяві просить звільнити його від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Як визначено у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому, підлягає застосуванню положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред`явленні позову споживачем.

Однак, у спірних правовідносинах позивачем оскаржується виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом про звернення стягнення заборгованості, яка виникла за договором, а не звернення стягнення на предмет іпотеки/застави.

Таким чином, у даному випадку, позивач не може керуватися ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», за якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Предметом спору у даній позовній заяві є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правове регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів регламентовано Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, слід зазначити, що питання підстав, розміру та порядку сплати судового збору, звільнення від його сплати регулюються Законом України «Про судовий збір», який є спеціальним законодавчим актом по відношенню до Закону України «Про захист прав споживачів» з визначеного кола питань, є більш новим законом, регулюючи тим самим відповідні правовідносини з урахуванням актуальних змін у житті суспільства. Тому при наявності суперечностей із Законом України «Про захист прав споживачів» саме норми Закону України «Про судовий збір» підлягають застосуванню до відносин щодо сплати судового збору.

При цьому суд враховує правову позицію Конституційного Суду України, який у мотивувальній частині свого Рішення № 12-рп/2013 від 28 листопада 2013 року (пункт 2.4.) вказав, що у частині другій статті 3 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік об`єктів - заяв до суду, за подання яких судовий збір не справляється, а встатті 5 цього закону - вичерпний перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг та за видачу судами документів, а також підстави звільнення від сплати судового збору.

З 01 вересня 2015 року набули чинності зміни до Закону України «Про судовий збір», нормами якого не передбачено звільнення від сплати судового збору осіб, що звертаються до суду з позовом в порядку Закону України «Про захист прав споживачів».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами існували договірні правовідносини, що випливають з кредитного договору зі страхування життя позичальника №1012/6967CLAPS від 30 серпня 2013 року.

Посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» потребують обґрунтованості, оскільки, вирішити спір позивач просить на підставі відповідних норм Цивільного кодексу України та Закону України «Про нотаріат», а не Закону України «Про захист прав споживачів».

При вирішенні питання, щодо наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору у цій справі, суду необхідні обґрунтовані доводи або документи, що підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами, не регулюються Законом України "Про захист прав споживачів".

Підстав для звільнення від сплати судового збору чи відстрочки його сплати позивачем не надано.

Відповідно до ч.1 ст.4 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2481 гривень.

Позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду фізичною особою заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день подачі позову до суду становить 992 грн. 40 коп.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно доплатити судовий збір за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини в розмірі 992 грн. 40 коп.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин позовну заяву слід залишити без руху із наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія Управління Активами", третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/1706

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області І.В. Оборонова