УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2022 року

м. Київ

справа № 462/7487/13-ц

провадження № 61-158ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра

та Гарантія» про заміну стягувача,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до Залізничного районного суду м. Львова із заявою про заміну стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова

від 20 грудня 2013 року солідарно стягнуто з ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 24 795,78 дол. США, 163 244,00 грн штрафних санкцій, а також 3 441,00 грн судових витрат.

Оскільки 31 січня 2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна»

та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу, відповідно

до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право грошової вимоги відносно боржника ОСОБА_2 та поручителів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 за кредитним договором

№ CL- 601/41/2007 від 02 листопада 2007 року, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просило заяву задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року, заяву задоволено. Замінено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах, виданих Залізничним районним судом м. Львова у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна»

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL- 601/41/2007

від 02 листопада 2007 року у розмірі 2 4795,78 доларів США, 163 244,00 грн штрафних санкцій та 3441,00 грн судових витрат.

30 грудня 2021 року ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову

в задоволенні заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2013 року солідарно стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» борг за кредитним договором № CL- 601/41/2007 від 02 листопада 2007 року у розмірі 24 795,78 дол. США, 163 244,00 грн штрафних санкцій та 3 441,00 грн судових витрат.

21 вересня 2015 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчі листи № 462/7487/13-ц про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь

ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС ГТУЮ

у Львівській області Марщівською І. П. від 29 грудня 2017 року виконавчий лист № 462/7487/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі

527 309,19 грн повернуто стягувачу.

31 січня 2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Довіра

та Гарантія» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» приймає право грошової вимоги відносно боржника ОСОБА_2 та поручителів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4

за кредитним договором.

Також установлено, що на час розгляду заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача відсутні докази, що у провадженні органів виконавчої служби перебувають виконавчі документи з примусового виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2013 року про стягнення

з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № CL-601/41/2007 від 02 листопада 2007 року.

У статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони,

а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені

до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора у зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи

з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої сторони. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі

за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора

у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку,

що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора

в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права.

Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок договору:

(а) купівлі-продажу чи міни (частина тертя статті 656 ЦК України; (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України; (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Оскільки 31 січня 2018 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право грошової вимоги відносно боржника ОСОБА_2 та поручителів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 за кредитним договором від 02 листопада 2007 року № CL-601/41/2007, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни стягувача.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Враховуючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм права, надавши оцінку доводам касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга

є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська