ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року м. Чернівці

справа № 727/9178/20

провадження 822/5/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів : Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Герман Я.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 серпня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення та про зобов`язання вчинити певні дії

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , МКП «Чернівціобленерго» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення та про зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано наступним. 21.12.2018 року нею було придбано у ПАТ «Дельтабанк» квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за № 1269 в реєстрі, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРПНМ №01, запис № 29582987.

На момент придбання і до даного часу, в квартирі залишаються зареєстрованими відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зв`язку з чим, вона не може належним чином користуватись вказаним майном, оскільки ОСОБА_3 , який раніше вже був виселений з неї, вселився повторно та чинить перешкоди в користуванні квартирою, проживає в ній разом з родичами. Її як власника в квартиру не пускає, стверджуючи, що квартира належить саме йому, внаслідок чого вона неодноразово зверталася до поліції.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 03.10.2008 року уклав договір (№ 338-003/ФКВ-08) з ТОВ «Укрпромбанк» про отримання кредиту в сумі 85 000 доларів США. Також між сторонами був укладений іпотечний договір (посвідчений Новосельською І.Л., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 03.10.2008 року за № 5624 в реєстрі), згідно з яким ОСОБА_5 , в якості забезпечення виконання зобов`язання, передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 та оскільки ОСОБА_5 не виконував свої зобов`язання належним чином, банком була розпочата процедура примусового стягнення.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 20.01.2010p. звернуто стягнення на предмет іпотеки.

28.07.2020 року ОСОБА_2 було надіслано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлення з вимогою виселення в строк до 01.09.2020 року, однак, відповідачі це не зробили.

Позивач просила, усунути їй перешкоди в користуванні квартирою, шляхом виселення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язати МКП «Чернівцітеплокомуненерго» здійснити перерахунок за особовим рахунком № НОМЕР_1 заборгованості попереднього власника та споживача послуг ОСОБА_3 з надання послуг по централізованому опаленню квартири АДРЕСА_1 до моменту фактичного виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тобто без покладення на ОСОБА_2 зобов`язання зі сплати заборгованості колишнього власника і його родичів та не включати такий борг до суми заборгованості ОСОБА_2 за послуги з теплопостачання в майбутньому.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Усунено ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення з неї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 серпня 2021 року в частині задоволення позову скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує, що судом першої інстанції не було досліджено те, що спірна квартира є предметом іпотеки і не була придбана за кредитні кошти. Законодавцем не передбачено виселення з предмету іпотеки без надання іншого житлового приміщення. Яке повинно бути вказано в рішенні суду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 серпня 2021 року залишити без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири, вбачається, що спірна квартира АДРЕСА_1 була продана на аукціоні від 21 грудня 2018 року, яким зафіксовано право власності за ОСОБА_2 .

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 150570778 від 21.12.2018 року підтверджується право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Довідкою КЖРЕП 17 від 19.12.2018 року та 27.07.2020 року підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_2 , ніхто не зареєстрований.

На підставі свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л. та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна посвідчено те, що ПУБ ІНФОРМАЦІЯ_1 належало на праві власності майно, а саме квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01.12.2015 року ухвалено виселити ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 .

За квартирою АДРЕСА_1 є заборгованість за надання послуг по теплопостачанню, особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Рішення оскаржується апелянтом лише в частині виселення, отже в іншій частині рішення не переглядається апеляційним судом.

Згідно із частинами першою, другою статті 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина 3 статті 109 ЖК УРСР регулює порядок виселення громадян.

Згідно із положенням частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

За змістом вказаних норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, а за інших обставин є підстава для відмові у задоволенні позову про виселення.

При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 295/4514/16-ц (провадження № 61-29115сво18) та у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі справа № 359/10886/15-ц (провадження № 61-9180св19).

Установивши у справі, яка переглядається, що банк набув право власності на спірну квартиру у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, придбаного не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність передбачених законом підстав для виселення відповідачів із зазначеної квартири без надання їм іншого постійного житла.

Як зазначено вище, законодавством встановлено виняток із загального правила, згідно з яким допускається виселення громадян з переданого в іпотеку жилого приміщення без надання іншого житла лише за умови, якщо це приміщення придбано за рахунок кредиту, забезпеченого його іпотекою.

Таким чином, без надання відповідачам іншого постійного житла унеможливлюється їх виселення з житлової квартири, придбаної не за рахунок кредитних коштів.

Позивачем не надано, а судом не встановлено, що відповідачам належить інше, крім спірної квартири, нерухоме майно в якому вони б могли проживати та яке має статус житла.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених частиною другою статті 109 ЖК УРСР підстав для виселення відповідачів із квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення в оскаржуваній частині слід скасувати, в задоволенні позову в цій частині - відмовити.

Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та відмови у позові в цій частині, з позивача слід стягнути на користь апелянта 2522,40грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, рішення в оскаржуваній частині слід скасувати, в задоволенні позову в цій частині - відмовити.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 серпня 2021 року в частині задоволення позову скасувати.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міського комунального підприємства «Чернівціобленерго» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_3 2522,40грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак