Справа № 521/613/22
Провадження №2/521/2247/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

12 січня 2022 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гранін В.Л. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним заповіту від 04.09.2019 року, яким ОСОБА_3 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заповідав все своє майно відповідачу. Посилається, що позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 . Вказує, що спадкодавець не підписував заповіт й у нього не було наміру заповідати своє майно. При цьому, просить визнати за ним право власності на все майно померлого, де б воно не находилось і з чого б не складалося. Яке само майно є спірним, та місце йог знаходження позивач не вказує.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Ціна позову позивачем вказана у розмірі 1021769,08 грн. - це вартість квартири АДРЕСА_1 . Однак, позивач в позові повинен конкретно вказати на яке майно він просить визнати ним право власності, що відповідає ч. 1 ст. 175 ЦПК України, в якій вказано, що позивач викладає свої вимоги щодо предмету спору. Такі вимоги не викладені і неможливо встановити ціну позову, оскільки йде спір про спадкове майно, а такий позов підлягає грошовій оцінці. При цьому, позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, в якому він фактично просить суд розшукати таке майно, а суд в даному випадку збором доказів не займається. Тому позивачу необхідно вказати конкретно про яке спадкове майно йде мова, та вказати його місце знаходження, так як від цього залежить підсудність цієї справи відповідному суду й розмір ціни позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України, заявник зобов`язаний надати суду всі докази на які він посилається чи подати клопотання в порядку ст. 84 ЦПК України у разі неможливості самостійно їх надати. Ці вимоги ст. 84 ЦПК України не виконані позивачем (п.п. 3,4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України).

Так як зміст позову-це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права (ст. 16 ЦК України), не указано чітко та конкретно як порушені права позивача відповідачем, при тому що немає даних про відмову нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач не указує про те, є чи ні інші спадкоємці після смерті спадкодавців (в прядку спадкової трансмісії), які повинні бути залучені до участі у справі. А згідно п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року- Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину(яка згідно п.24 повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При тому, що строк прийняття спадщини ще не закінчився ( ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ). А до участі у справі, при необхідності, можуть бути залучені інші спадкоємці, які прийняли спадщину, та суду необхідно витребувати спадкову справу. А як можливо це встановити до закінчення строку на прийняття спадщини позивачем не вказано.

Зміст позову - це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права (ст. 16 ЦК України). Разом з тим, позивачем не конкретизовано підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги), та предмет позову (взагалі не вказаний), а також не зазначені докази, що підтверджують кожну вказану обставину (ч. 5 ст. 175 ЦПК України), в тому числі прийняття спадщини кожним спадкодавцем в порядку спадкової трансмісії (перехід права на прийняття спадщини) на яку посилається позивач.

Позивач в позові просить визнати недійсним заповіт і не вказує які саме докази підтверджують ці обставини. Тому позивачу необхідно вказати конкретно ці обставини з посиланням на докази цього. Не роз`яснено який конкретно обраний спосіб захисту позивачем, що він зобов`язаний зробити з урахуванням вимог Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року. А позовні вимоги повинні бути викладені конкретно з вказівкою на підстави позову і посиланням на конкретні докази в підтвердження підстав позову (ст.ст. 203,215,229, 230, 233,234, 235 ЦК України та ін.) і кожної обставини, якою позивач обґрунтовує свої вимоги і наявність підстав для звільнення від доказування. Так в позові позивач посилається на ст. 203 ЦК України про форму правочину, а в подальшому посилається на те, що в заповіті стоїть підпис не спадкодавця. Однак неякого конкретного обґрунтування та роз`яснення кожної такої підстави не надано, що позивач повинен зробити на підставі ч.ч. 4, 5 ст.175 ЦПК України.

На виконання п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заявником не зазначено щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

На виконання п.п. 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України до позовної заяви не додано саме попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачі очікує понести у зв`язку із розглядом справи.. Вказано тільки що сплачено відповідну суму за надання послуг з правничої допомоги у розмірі 27000 грн., а остаточно вказано 28000 грн . Однак не надано саме про орієнтовний розрахунок таких витрат. В подальшому дійсно зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені ( Постанова ВС від17 жовтня 2018 рок №301/1894/17).

В позові заявник посилається на проведення в майбутньому почеркознавчої експертизи, однак не роз`яснено відносно якого об`єкта вона повинна бути проведена (при тому, що в заповіті вказано, що він написаний не спадкодавцем). При тому, що позивачем не конкретизовано яким саме чином та з яких підстав та на підставі яких матеріалів можливо на думку позивача провести таку експертизу. Також позивачем не роз`яснено чому таке клопотання не надано якщо це вимагають підстави позову). При тому, що позивачем не конкретизовано яким саме чином та з яких підстав у померлого не було наміру (чи волевиявлення) на складання заповіту.

Також, згідно з частинами 2, 4, 5 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Всупереч вищезазначеним нормам чинного законодавства подані позивачем письмові докази належним чином не засвідчені (а деякі ксерокопії взагалі неможливо прочитати) в порядку, встановленому частиною п`ятою статті 95 ЦПК України і пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55).

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Такої дати немає.

Не зрозуміло та не роз`яснено про яку саме справу в Приморському районному суді м. Одеси йде мова в позові по якій була розглянута заява про забезпечення позову (про це вказано в позові). Інші надані до матеріалів копії ухвали суду не завірені в установленому законом порядку.

Позивачем надано довідка МСЕК про інвалідність, тому судовий збір не сплачено. Однак, на підставі ст. 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», пільги інвалідам надаються на підставі посвідчення чи на підставі довідки, виданої структурними підрозділами соціального захисту населення.

Позивачу необхідно надати посвідчення чи відповідну довідку саме про інвалідність, чи сплатити судовий збір. При тому, позивачем не виконані вимоги ч. 4 ст.175 ЦПК України, тому що не вказані конкретно підстави звільнення від сплати судового збору, оскільки довідка МСЕК від 2011 року не є посвідченням інваліда, а посвідчення на яке посилається позивач видано в 2006 році особі не як інваліду. При цьому, суд вказує, що при поданні позовної заяви до Малиновського районного суду м. Одеси, яка 29.10.2021 року була повернута за заявою позивача, взагалі не були надані документи, що підтверджують звільнення від сплати судового збору (про це було вказано в ухвалі від 06.10.2021 року про залишення заяви без руху).

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З врахуванням вищевикладеного вважаю, що позивачем не конкретизований зміст позовних вимог та не вказаний його предмет та його грошова оцінка, що позбавляє можливості суд визначити конкретність предмета спору та його підстави. Такі наведення позовних вимог є неточними та частково не зрозумілим, оскільки позивачем не зазначено характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, що позбавляє суд дійти належного висновку, щодо захисту їх порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та визначення відповідності норми права щодо предмету спору.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, позовна заява , подана без додержання вимог, викладений у статтях 175, 177 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви на протязі п`яти днів з дня отримання цієї ухвали. Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатись неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя