Справа № 276/101/22
Провадження по справі 2-о/276/12/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року смт. Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області

Бобер Д.О., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Барашівська сільська рада Ємільчинського району Житомирської області, про встановлення факту смерті особи у певний час,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Усолуси Новоград-Волинського району Житомирської області.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав в с. Усолуси Новоград-Волинського (Ємільчинського) району Житомирської області та був захоронений на кладовищі у вказаному селі.

Після смерті її брата залишилось спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай) ПКСП «Мрія», яке він успадкував від своєї матері ОСОБА_4 .

Державна реєстрація факту смерті ОСОБА_3 не проводилась у зв`язку з відсутністю лікарського свідоцтва про смерть.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті з наступних підстав.

Відповідно до статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного);

3) окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, який не є вичерпним. Відповідно вимог частини 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлення факту смерті особи в певний час, день, місяць та рік проводиться тільки у разі неможливості реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Факт смерті особи в певний час при відмові органів запису актів цивільного стану зареєструвати факт смерті встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів РАЦСу в реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням у ці органи або відсутністю документів, які стверджують подію смерті.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", чинного на час звернення до суду із заявою, державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Відповідно до підрозділу 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (в редакції, чинній на час звернення до суду), заява про реєстрацію смерті повинна бути зроблена не пізніше трьох діб з дня смерті чи виявлення трупа, а в разі неможливості одержання лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть - не пізніше п`яти діб. Якщо заява про державну реєстрацію смерті надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті, то державна реєстрація проводиться за наявності лікарського свідоцтва або фельдшерської довідки про смерть установленої форми на загальних підставах за заявою будь-якої особи, зазначеної у пункті 7 цієї глави, без складання висновку, але після перевірки наявності державної реєстрації смерті за місцем настання смерті, за місцем останнього проживання померлого, за місцем поховання чи виявлення трупа або за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Для розгляду справи про встановлення факту смерті у суді відділ державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті (додаток 19), у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації (п.1 підрозділу 5 розділу ІІІ Правил).

Як роз`яснено у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 № 5 заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначив, що завдання суду, при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Разом з тим, як вбачається зі змісту заяви про встановлення факту та доданих до неї документів, заявниця із заявами до лікарських установ із заявами про видачу лікарського свідоцтва або фельдшерської довідки про смерть ОСОБА_2 не зверталась, як і не надала суду документів про відсутність державної реєстрації смерті за місцем настання смерті та відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті ОСОБА_2 .

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі про встановлення юридичного факту.

Відмова у відкритті провадження не позбавляє заявника права повторно звернутися із відповідною заявою після реалізації ним позасудового порядку встановлення юридичного факту та не можливості у такому випадку провести реєстрацію факту смерті, що підтверджено нкалежними документами.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 186, 293, 294, 315 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Барашівська сільська рада Ємільчинського району Житомирської області, про встановлення факту смерті особи у певний час - відмовити.

Заяву з доданими матеріалами повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Д.О. Бобер