КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2631/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

розглянувши в письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , до якої приєдналась ОСОБА_2 , на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Коваль О.А. ,

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" про визнання недійсним договору позики та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернулась до Святошинського районного суду міста Києва з позовом про визнання недійсними рамкової угоди №9 від 12 жовтня 2007 року та договору траншу №20.1215/9 між ОСОБА_4 та ЗАТ "ПроКредитБанк"; визнання за ОСОБА_2 права власності на: 1) квартиру АДРЕСА_1 та зняття з неї арешту, 2) нежиле приміщення площею 875,2 кв.м по АДРЕСА_2, 3 ) соціальні гроші в сумі 94600 грн, грошові кошти в сумі 159783 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

Передаючи справу на розгляд до Подільського районного суду міста Києва, суд першої інстанції виходив з того, що у вказаному районі міста Києва знаходиться квартира.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, до якої приєдналась ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати.

Посилається на те, що на теперішній час у виконавчому провадженні вирішується питання про звернення стягнення на квартиру згідно із підробленими виконавчими листами, що видані, нібито, Подільським районним судом міста Києва. Цим судом повертаються заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. У зв`язку із цим зазначає, що не убачає перспектив позитивного розгляду справи Подільським районним судом міста Києва.

Також вказує, що першою вимогою є вимога про визнання недійсним правочину, відтак справа має розглядатись за місцем знаходження відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 27 ЦПК України визначено загальні правила визначення підсудності, згідно із якими: позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом; позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Процесуальним законом також передбачені альтернативні способи обрання підсудності справ залежно від предмету та/або суб`єктів спору.

Статтею 30 ЦПК України визначені підстави виключної підсудності справ і положення цієї статті мають вищий пріоритет над іншими положеннями процесуального закону, якими визначається підсудність справ.

Так, частиною 1 статті 30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

З матеріалів справи убачається позивачем об`єднано в одній позовній заяві вимоги немайнового та майнового характеру, при цьому, серед вимог майнового характеру зазначено такі, що стосуються нерухомого майна. Черговість розміщення у позовній заяві вимог не впливає на визначення підсудності справи.

Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про передачу справи до Подільського районного суду міста Києва за місцезнаходженням нерухомого майна.

Доводи скаржника щодо недовіри Подільському районному суду міста Києва є припущеннями, та не можуть бути враховані при визначенні підсудності цивільної справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналась ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 січня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова