Ухвала

17 січня 2022 року

м. Київ

справа № 457/1528/20

провадження № 61-20962ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживача шляхом відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі - ТОВ «Нова Пошта») про захист прав споживача шляхом відшкодування збитків.

Позов обґрунтовано тим, що 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відділення № 1 ТОВ «Нова пошта», яке знаходиться по вул. Горішня Брама, буд. 183 у м. Дрогобичі Львівської області, доручивши останньому відправити вантаж адресату ОСОБА_2 у м. Рівне, відділення № 1 ТОВ «Нова пошта», телефон отримувача НОМЕР_1 , передавши відповідачу вантаж, а саме: гриль, вагою 172,3 кг, вартістю 14 500,00 грн, згідно експрес-накладної № 2985, який вручити одержувачу 29 жовтня 2020 року о 12 год 00 хв; телевізор вагою 32,72 кг, вартістю 13 500,0 грн, згідно експрес-накладної № 4805, який вручити одержувачу 30 жовтня 2020 року о 12 год 00 хв; телевізор вагою 41,9 кг, вартістю 13 490,00 грн, згідно експрес-накладної № 0959, який вручити одержувачу 31 жовтня 2020 року о 17 год 00 хв; гриль вагою 82,96 кг, вартістю 13 050,00 грн, згідно експрес-накладної № 029, який вручити одержувачу 29 жовтня 2020 року о 12 год 00 хв; телевізор вагою 41,9 кг, вартістю 13 490,00 грн, згідно експрес-накладної № 8853, який вручити одержувачу 30 жовтня 2020 року о 12 год 00 хв; телевізор вагою 41,9 кг, вартістю 13 490,00 грн, згідно експрес-накладної № 6347, який вручити одержувачу 30 жовтня 2020 року о 12 год 00 хв; телевізор вагою 16,97 кг, вартістю 13 500,00 грн, згідно експрес-накладної № 3642, який вручити одержувачу 30 жовтня 2020 року о 12 год 00 хв; телевізор вагою 41,9 кг, вартістю 13 490,00 грн, згідно експрес-накладної № 9582, який вручити одержувачу 30 жовтня 2020 року о 12 год 00 хв.

Згідно вищевказаних експрес-накладних за доставку багажу повинен сплатити отримувач. Вантаж перед відправленням оглядав ОСОБА_3 , який є працівником відповідача. Після отримання вказаного багажу у відділенні № 1 ТОВ «Нова пошта» у м. Рівне, ОСОБА_2 зобов`язаний був провести на користь позивача оплату вартості вищезгаданого багажу, розмір якого зазначено у експрес-накладних. Однак, відповідачем порушено умови публічного договору про надання послуг з організації перевезень, вантаж незаконно видано іншій особі, не одержувачу за накладними, що призвело до втрати товару.

Тому просив стягнути з відповідача на його користь вартість втраченого вантажу у розмірі 108 510,00 грн, 26 291,97 грн штрафу згідно з підпунктом 7.2.4 публічного договору про надання послуг з організації перевезень, а також судові витрати.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 26 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Нова пошта» на користь ОСОБА_1 108 510,00 грн заподіяних збитків. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Нова Пошта» задоволено. Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 26 квітня 2021 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Нова Пошта» про захист прав споживачів шляхом відшкодування збитків відмовлено.

ОСОБА_1 у грудні 2021 року засобами поштового зв`язку подано до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору в цій справі є захист прав споживача шляхом відшкодування збитків у розмірі 134 801,97 грн (108 510,00 грн + 26 291,97 грн), а отже ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 250 = 567 500,00 грн).

Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Посилання заявника на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Віднесення справи 457/1528/20 до категорії малозначних було передбачуваним, зважаючи як на вказані положення закону так і на зазначення про це в ухвалі суду першої інстанції від 22 грудня 2020 року про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі та ухвалі апеляційного суду від19 липня 2021 року про відкриття провадження у справі.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства і не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про захист прав споживача шляхом відшкодування збитків відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак