Справа № 595/1568/21
Провадження № 2/595/32/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі : головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі: Присташ П.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та третьої особи Служби у справах дітей Золотопотіцької селищної ради про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивачка просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мотивуючи тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, матеріальної допомоги їй не надає.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви позов визнає, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Золотопотіцької селищної радив судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач записаний його батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

ОСОБА_2 ухиляється від обов`язків по вихованню та забезпеченню своєї дитини.

Згідно довідки № 919 від 06.10.2021, виданої Золотопотіцькою селищною радою вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1 , зі слів сусідів та самої матері.

Із довідки № 187 від 06.10.2021, виданої Соколівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів, вбачається, що ОСОБА_3 навчається у 11 класі Соколівської ЗОШ І-ІІІ ст. За час навчання учня у школі батько, ОСОБА_2 , жодного разу не приходив на батьківські збори, не цікавився навчанням та вихованням сина.

Згідно висновку органу опіки та піклування Золотопотіцької селищної ради , затвердженого рішенням виконавчого комітету Золотопотіцької селищної ради від 29.11.2021 року № 171, вбачається за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з положень ст. 164 Сімейного кодексу України, особа може бути позбавлена судом батьківських прав якщо вона, зокрема, ухиляється від виконання свої обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач вихованням та утриманням своєї неповнолітньої дитини не займається, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, її матеріальному утриманню, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вжиття таких заходів є необхідним в інтересах дитини.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,268 ЦПК України, ст.ст.150,152,155,164 Сімейного Кодексу України, ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя: Р. О. Содомора