ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4522/21
Провадження № 2/210/234/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Чайкіної О.В., за участі секретаря судового засідання Перог Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) цивільну справу за позовом заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Виконавчий комітет Металургійної районної у місті кривому Розі ради про визнання відповідача таким, що втратив право на житло, -
Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 (відповідач) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном та просили суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є власниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належить позивачам на праві приватної власності.У вказаній квартирі, окрім позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрована відповідач, яка не є членом родини позивачів, а є знайомою позивачки, яка попросила зареєструвати її, оскільки не мала житла, їй потрібна була реєстрація задля звернення до державних установ, позивач з розумінням поставилася до її прохання, але за умови, що це тимчасово, але, відповідач потім перестала спілкуватися з позивачем, наразі жодні контакти не підтримує. Тому просять суд, визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням вищевказаної квартири.
Позивачі в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади, що відповідає положенням частини 11 статті 128 ЦПК України.
Від третьої особи Виконавчого комітету Металургійної районної у місті кривому Розі відомостей не надходило.
Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, відзиву на позовну заяву до суду від відповідача не надходило.
Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , відповідно до довідки №58 від 13.08.2021 року, виданою Криворізькою об`єднаною міською довідково-інформаційною службою (а.с.13).
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23 лютого 2001 року, яке видане згідно з розпорядженням № Дз - 929 від 26.12.2000 року, зареєстровано у встановленому законом порядку, про що внесено запис в реєстрову книгу за № 206П, власниками квартири АДРЕСА_1 на праві приватної власності є позивчаі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 11).
Як встановлено з Акту №045 від 05 серпня 2021 року, підписаний комісією у складі мешканців будинку АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за за вищевказаною адресою , але не проживає за даною адресою по теперішній час (а.с.14).
Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.
Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
З огляду на те, що Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).
Позивачем доведено, що реєстрація відповідача у належній йому квартирі створює об`єктивні незручності та суттєві перешкоди у користуванні зазначеним майном, так як реєстрація відповідача несе за собою нарахування комунальних платежів, участі в оплаті послуг не приймає, позивач не має можливості оформити та отримати субсидію.
Отже у даній справі є доведеним порушення прав позивача, як власника житлового приміщення, гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, а також його права у контексті статті 8 Конвенції.
Необхідно дотримуватися балансу захисту права власності позивача, який тривалий час позбавлений внаслідок протиправних дій відповідача можливості користуватися своїм майном, тому відповідач підлягає виселенню із займаного жилого приміщення.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (як зазначено вище), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення користуванням жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню.
На підставі статті 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при поданні позову судовий збір.
Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 89, 228-229, 263, 265, 280-283, 288 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Виконавчий комітет Металургійної районної у місті кривому Розі ради про визнання відповідача таким, що втратив право на житло - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, яка втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , встановивши порядок виконання рішення, відповідно до якого воно, після набрання ним законної сили є підставою для зняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстрації місця проживання за адресом: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 січня 2022 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: О. В. Чайкіна