У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.01.2022 Справа №2-8565/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

з участю секретаря Мокрій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі подання Приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолія Івановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1 , посилаючись на те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 65611903 з виконання виконавчого листа №2-8565/11 виданого Тернопільським міськрайонним судом від 08.04.2020 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного банку «Форум» заборгованість в сумі 127324,71 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 1015503,70 грн., в тому числі шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку майно: двохкімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , гараж XXI, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_1 , шляхом реалізації нерухомого майна на прилюдних торгах, а також понесених судових витрат по справі 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Сторону стягувача ПАТ "Банк Форум" замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 2- 8565/11 від 09.12.2019 року.

28.05.2021року постановою Приватного виконавця відкрито виконавче провадження №65611903, яку рекомендованим листом направлено боржнику за вих. № 1911 від 28.05.2021 за адресами: АДРЕСА_2 (квитанція АТ «Укрпошта» № 420) та АДРЕСА_3 (квитанція АТ «Укрпошта» № 439).

Одночасно, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, 28.05.2021року винесено постанову про арешт майна та коштів боржника у межах суми звернення стягнення, про що боржник повідомлений належним чином.

Згідно відповіді з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Тернопільській області від 11.11.2021 року боржник є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 .

13.12.2021року приватним виконавцем на адресу боржника в АДРЕСА_3 направлено рекомендованим листом виклик приватного виконавця за Вих. № 8014 (ФЧ № 886), якими зобов`язано боржника з`явитися до виконавця 22.12.2021 р. об 14-00 годині та надати документи і відомості, згідно з зазначеним у викликах переліком.

Боржник у зазначений час та дату не з`явився та законні вимоги приватного виконавця не виконав, про що складено акт від 14.12.2021 р.

Державною прикордонною службою України надано інформацію про перетин державного кордону України на запит приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. від 31.08.2021 року , встановлено, що

ОСОБА_1 двічі перетинала кордон, 14.10.2020року та 02.07.2021року.

Також приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. зазначено, що вжитими заходами встановлено, що ліквідного рухомого та нерухомого майна, за боржницею не зареєстровано, коштів на рахунках боржника у банківських установах відсутні, вона офіційно не працює, пенсію не отримує, проте будь-яких документів на підтвердження зазначеного суду не представлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця (ч. 4 ст. 441 ЦПК України).

Вивчивши подання, дослідивши його матеріали та оцінивши їх, суд приходить до переконання, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»,право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

З вказаної норми слідує те, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто, наявність лише самого зобов`язання, відсутності надходжень в рахунок погашення заборгованості, чи значного терміну невиконання зобов`язання, не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Одночасно суд зауважує, що в ст.2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будь яку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоров`я чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на неї рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Із поданих приватним виконавцем копій документів виконавчого провадження, не вбачається ухилення боржника від виконання рішення, так як відсутні будь які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, будь-яких дій щодо виходу за зареєстрованою адресою боржника чи фактичним місцем проживання не вчинено, як і не вчинено дій з примусового входження у житло боржника для опису й арешту майна, а в подальшому й визначення вартості та реалізації майна.

З огляду на викладене, на день розгляду подання факт ухилення боржника від виконання покладених на неї рішенням суду зобов`язань відсутній та приватним виконавцем не доведений, а обґрунтування необхідності застосування обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 , наведені у поданні вважаються судом недостатніми.

Крім того, в поданні державним виконавцем взагалі не обґрунтовано, в чому є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолія Івановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1 , слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» ст. ст. 258, 259, 260, 353, 354, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолія Івановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк