Справа № 539/2627/21
Провадження № 2/539/361/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Алтухової О.С.,

за участю секретаря судового засідання - Ануфрієвої Н.М.,

сторони у справі в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, інфляційних, та 3% річних за період з 01.06.2018 про 01.06.2021,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені, інфляційних, та 3% річних за період з 01.06.2018 про 01.06.2021, мотивуючи його тим, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області по цивільній справі № 539/2997/17 стягнуто на її користь з ОСОБА_2 грошові кошти згідно розписки від 19.08.2016 в сумі 55520,00 грн.

Станом на даний час рішення суду виконується повільно, кошти за виконавчим листом надходять незначні, періодичні, а тому позивач вимушена звернутися до суду.

Прохає стягнути з ОСОБА_2 кошти в сумі 26412,38 грн, в тому числі 19279,91 грн інфляційних, 3270, 70 грн - 3% річних, 3861,78 грн - пені. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.08.2021 позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто на підставі ст. 185 ЦПК України, у зв`язку з невиконанням вимог, передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.10.2021 ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.08.2021 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 грудня 2021 року, з підстави закінчення терміну повноважень, згідно розпорядження керівника апарату Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 грудня 2021 року № 29 в зв`язку з закінченням терміну відрядження судді Хоменка Д.Є. до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, який перебував у відрядженні з 01.12.2020 року по 30.11.2021 року відповідно до рішення ВРП № 3120/0/15-20 від 17.11.2020 року «Про відрядження» судді Хоменка Д.Є. до Лубенського міськрайонного суду для здійснення правосуддя строком на 1 рік», до провадження судді Алтухової О.С. передано цивільну справу 537/2627/21.

Ухвалою від 16.12.2021 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у свою відсутність. Крім того, надала заяву про збільшення позовних вимог у зв`язку з тим, що з моменту подачі позову 30.06.2021 спливло багато часу не з вини позивача, а тому вважає за необхідне стягнути в відповідача на її користь кошти в сумі 30855,68 грн, в тому числі 21039,38 грн - інфляційні, 3711,04 грн - 3 % річних, 6105,26 грн - пені.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають частково, посилаючись на відзив, який ними був наданий попередньо до суду, в якому представник відповідача - адвокат Садовий В.В. заперечує проти стягнення з ОСОБА_2 пені, оскільки вона не передбачена борговими зобов`язаннями, в частині 3% річних визнається сума нарахувань в розмірі 3270,69 грн, інфляційних втрат на суму не більше 8883, 73 грн, а всього на суму 12154,42 грн, оскільки розрахунок позивача проведено некоректно, із змішуванням щомісячних розмірів інфляцій, що дає значну похибку в бік збільшення. Методика розрахунку, наданого ОСОБА_1 не зрозуміла. З врахуванням загальної заборгованості у 56 160, 00 грн без врахування виплачених за зазначений період сум інфляційні втрати не можуть становити більше 12 337,68 гривень. А з врахуванням сплачених щорічно сум ( за 2018 рік - 1 907,27 грн, за 2019 р. - 13 725 грн, за 2020 р. - 11 361 грн, за 2021 р. - 1 964 грн) інфляційні втрати не можуть бути більшими за 8 883,73 гривні. Просить ухвалити рішення з урахуванням поданих заперечень та вирішити питання про розподіл судових витрат з врахуванням оплати відповідачем правничої допомоги.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.02.2018 були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти згідно розписки від 19.08.2016 в сумі 55520,00 грн. Рішення набрало законної сили 26.03.2018.

На виконання даного рішення державним постановою виконавця Лубенського МРВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області відкрито провадження № 56974992 від 13.08.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55520 грн.

Згідно повідомлення, наданого позивачу Лубенським МР ВДВС Північно - Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Суми), на рахунок з обліку депозитних сум відділу, за період з серпня 2018 року по червень 2021 року надійшли кошти, утримані з заробітку боржника ОСОБА_2 у розмірі 28966,18 грн, які перераховані стягувачу ОСОБА_1 . Станом на 08.06.2021 залишок суми заборгованості складає 26552,82 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми.

При цьому, застосування положень частини другої названої статті не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно частини першої цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З огляду на те, що відповідач не виконує зобов`язання по оплаті в повному обсязі на користь позивача суми заборгованості, що відповідно призводить до подальшого невиконання рішення суду, суд вважає, що позивач обґрунтовано звернувся з вимогою про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 1 жовтня 2014 року розглянув справу № 6-113 цс 14, предметом якої був спір про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за період невиконання судового рішення про відшкодування майнової та моральної шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно первинного розрахунку позивача ОСОБА_1 про стягнення інфляційних, 3% річних, а також пені за невчасно виконане грошове зобов`язання за період з червня 2018 по травень 2021 включно, відповідач ОСОБА_2 повинна сплатити інфляційні в розмірі 19279,91 грн, 3270,69 грн 3% річних, а також пеню в розмірі 3861,78 грн.

Згідно поданої ОСОБА_1 заяви про збільшення позовних вимог від 17.01.2022, вона провела розрахунки інфляційних з помісячним зменшенням суми боргу, починаючи з 01.06.2018 по 28.05.2021 в розмірі 21039, 38 грн, розрахунок 3% річних за 2019 по 2021 роки в розмірі 3711,04 грн та розрахунок пені 4079,07 грн , загалом по усім позиціям розрахунку нараховано боргу в сумі 30855,68 грн.

Вивчивши розрахунки позивача сум інфляційних, суд дійшов висновку, що даний розрахунок проведено некоректно, із змішуванням щомісячних розмірів інфляцій, що дає значну похибку в бік збільшення, в той же час представником відповідача наданий вірний розрахунок і саме він приймається до уваги судом.

Щодо розрахунку долученого позивачем до заяви про збільшення позовних вимог, суд зауважує, що позивачем не надано доказів щодо розміру заборгованості, що залишилась не сплаченою ОСОБА_2 станом на день подачі цієї заяви, а тому визначити розмір інфляційних та 3% річних із врахуванням зменшення суми боргу є неможливим.

Судом взято до уваги розрахунки позивача 3% річних, які визнає відповідач, в розмірі 3270,69 грн станом на червень 2021 року.

Що стосується нарахування позивачем пені, доводи позивача про її сплату не можуть бути взяті до уваги, оскільки боргові зобов`язання між сторонами визначаються рішенням суду, яке не передбачало стягнення неустойки ( пені). При виникненні у сторін зобов`язання не було укладено жодного договору, яке обумовлювало б стягнення пені в разі його порушення.

Оцінивши зібрані у справі докази суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору при подачі позову на підставі відсутності доходів у заявника за 2020 рік.

Представником відповідача надано докази на підтвердження оплати ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Однак, як убачається з попереднього (орієнтовного) розрахунку, з опису робіт підлягає виключенню участь у судових засіданнях, а тому згідно детального опису наданих послуг вказана сума повинна складати 6200 грн.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам: пред`явлено вимог на 30855,68 грн, задоволено - 12154,42, тобто на 39,40%.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 357,75 грн., а стягненню з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2442,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, інфляційних, та 3% річних за період з 01.06.2018 про 01.06.2021- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , інфляційні втрати в розмірі 8883 ( вісім тисяч вісімсот вісімдесят три) гривні 73 коп., 3 % річних в розмірі 3270 (три тисячі двісті сімдесят) гривень 69 коп., а всього стягнути 12154 (дванадцять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні 42 копійки.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 357 (триста п`ятдесят сім) гривень 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2442 (дві тисячі чотириста сорок дві) гривні 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Повне судове рішення складено та підписано 19 січня 2022 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду О.С. Алтухова