Єдиний унікальний номер 225/3453/21
Номер провадження 22-ц/804/165/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Канурної О.Д.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 23 вересня 2021 року ухваленого судом у складі головуючого судді Довженко О.В. в місті Торецьку Донецької області, в справі номер 225/3453/21 за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2021 року до Дзержинського міського суду Донецької області звернулось АТ «Банк Кредит Дніпро» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 травня 2019 року між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4363 .

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, покладених на нього даним договором, станом на 30 квітня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 119942,72 грн, з яких 73999,62 грн - залишок простроченого кредиту, 14443,22 грн - залишок прострочених відсотків, 31499,88 грн - залишок прострочених комісій, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 23 вересня 2021 року позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №4363 від 03 травня 2019 року в сумі 85271,98 грн, яка складається з основної заборгованості за кредитом в розмірі 73999,62 грн, прострочених відсотків в розмірі 1272,36 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився позивач АТ «Банк Кредит Дніпро» та подав апеляційну скаргу, просив скасувати заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 23 вересня 2021 року в частині відмови від стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією у розмірі 31499,88 грн (тридцять одна тисяча чотириста дев`яносто дев`ять гривень вісімдесят вісім копійок).

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції в частині відмови від стягнення з відповідача заборгованості за комісією є незаконним і необґрунтованим, оскільки висновки суду базуються на невірній юридичній оцінці, поверхневому огляді та неповному дослідженні письмових доказів, що призвело до неправильного вирішення справи.

Практикою ВП ВС рішення судів, якими встановлено правомірність нарахування та стягнення комісії за кредитними договорами, яка стягувалась разом із заборгованістю за кредитом та процентами, залишалися без змін.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» та п. 4 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, комісія за обслуговування кредитної заборгованості (плата за розрахунково-касове обслуговування) входить до загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат споживача, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту.

При підписанні кредитного договору сторонами було погоджено графік погашення заборгованості, де розраховано плату за додаткові та супутні послуги банку, у тому числі розрахунково-касове обслуговування.

Наголошує, в Універсальному договорі банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у Банку встановлено перелік послуг, які надаються безоплатно (п. 6.9.7) відповідно до ч. 1. ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» і такий перелік є вичерпним, та перелік послуг, які надаються за плату (п. 6.9.3) і такий перелік не є вичерпним.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині спору про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 31499.88 грн, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції саме в цій частині.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до заяви-згоди №1122958 на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб 03 травня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4363, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби в розмірі 74999,62 грн, а відповідач зобов`язався сплачувати заборгованість за кредитом щомісяця рівними платежами і повернути наданий кредит у визначений договором строк, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках. Кінцева дата погашення кредиту: 03 травня 2020 року, щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 3,5% від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0% річних (а.с. 5, 6).

З виписки з банківського рахунку відповідача за період з 03 травня 2019 року по 30 квітня 2021 року та розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30 квітня 2021 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 119942,72 грн, зокрема залишок щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 31499,88 грн (а.с. 8-11, 12-30).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» залишку прострочених платежів за комісією в розмірі 31499,88 грн, суд першої інстанції виходив з неправомірності цих позовних вимог та їх безпідставності.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та нормам закону.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами першою - третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Стаття 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) визначає терміни, які вживаються в цьому Законі, зокрема: договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту, тощо.

Відповідно до частини 2 статті 8 наведеного Закону для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.

Відповідно до статей 7, 15 та 56 Закону України «Про Національний банк України», статті 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статті 5 Закону України «Про споживче кредитування», з метою встановлення для банків України методики розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит Правління Національного банку України свою постановою №49 від 08.06.2017 року затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, де в п. 4 зазначено, що Банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача (далі - загальна вартість кредиту) у грошовому виразі згідно з методикою розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, наведеною в додатку 1 до цих Правил.

У п. 1 цього Додатку наведена Методика розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, а саме: банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача у грошовому виразі за такою формулою: ЗВК = ЗРК + ЗВСК,

де ЗВК - загальна вартість кредиту;

ЗРК - загальний розмір кредиту, тобто сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит;

ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом).

Судом встановлено, що відповідно до заяви-згоди №1122958 на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб 03 травня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4363.

Відповідно до п.1.2 кредитного договору Банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 74999,62 грн, строк кредитування 12 місяців; кінцева дата повернення кредиту: 03 травня 2020 року; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: 3,5% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується в наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56% річних.

Пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що Банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4 цього договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін.

З виписки з банківського рахунку ОСОБА_1 за період з 03 травня 2019 року по 30 квітня 2021 року та розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30 квітня 2021 року розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, зокрема залишок щомісячної комісії за обслуговування кредиту, становить 31499,88 грн.

У Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 03 травня 2019 року, зазначена вся інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 7).

Тобто, позивач виконав всі передбачені законом умови надання відповідачу кредиту щодо спірної суми в розмірі 31499,88 грн - розрахунково-кассове обслуговування, яку позивач визначив в позові як залишок прострочених комісій.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 31499,88 грн - залишку прострочених платежів за комісією підлягає задоволенню. Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відмову в задоволенні цієї вимоги, зокрема посилаючись на норми матеріального права, які втратили чинність, та правову позицію Верховного Суду України в постанові від 16.11.2016 року у справі №234/169/15-ц, яка стосується інших обставин справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 376 ЦПК України в частині спору про стягнення прострочених платежів за комісією підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Крім того, згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро» в частині стягнення прострочених платежів за комісією підлягають задоволенню, тому розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 596,10 грн (що становить 26,26% від сплаченого судового збору).

Також, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що за подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір в розмірі 894,15 грн відповідно до п. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», апеляційна скарга задоволена, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір саме в такій сумі.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 23 вересня 2021 року в частині позовних вимог про стягнення прострочених платежів за комісією - скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення прострочених платежів за комісією задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», , прострочені платежі за комісією в розмірі 31499,88 грн (тридцять одна тисяча чотириста дев`яносто дев`ять грн 88 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», , судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1490,25 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 10 січня 2022 року.

Суддя: