САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/470/21
Провадження №2/726/7/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

12.01.2022 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

за участю секретарів судових засідань Сківернічук А.М., Попович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці, у режимі відеоконференції між Садгірським районним судом м. Чернівці та Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

У С Т А Н О В И В:

Позивачем ОСОБА_1 29.03.2021 подано до Садгірського районного суду м.Чернівці позов до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Вказує, що вироком Бердичівського міськрайонного суду від 28 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та задоволено цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я. У вказаній справі судом було встановлено, що ДПТ сталася 16 серпня 2019 року внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 вимог пунктів 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням ДТП та її наслідками.

Зазначає, що внаслідок цього правопорушення йому заподіяна матеріальна шкода, оскільки пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , крім того, зазначає, що йому двічі за свій рахунок довелося приїжджати до Бердичива та Житомира, а також нести витрати для проведення автотехнічної експертизи. Вказує, що оцінкою судового експерта Юзви С.Г. визначено матеріальну шкоду, яка складає 434 512, 7 грн.

Враховуючи часткове відшкодування страховою компанією «Універсальна» вартості пошкодженого автомобіля у сумі 97 510 грн., просить стягнути із відповідача решта суми у розмірі 337 002, 97 грн.

Також позивач вказує, що йому завдана моральна шкода, яку оцінює у 25 000 грн, оскільки він тривалий час був позбавлений можливості повноцінно користуватися автомобілем, провести його ремонт, а тому просить також стягнути таку із відповідача.

Таким чином, з посиланням на відповідні норми просить суд задовольнити його позовні вимоги. Крім того просить стягнути з відповідача і понесені судові витрати у справі, на оплату судового збору та правничу допомогу.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 31.03.2021 вказану вище позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку із несплатою судового збору у справі та надано позивачу строк на усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 12.04.2021, після отримання квитанції про сплату судового збору у справі, прийнято зазначену вище позовну заяву у справі до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 27.04.2021.

В подальшому судові засідання у справі відкладалися за клопотанням учасників.

11.05.2021 судом отримано відзив на вказану позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначає, що розмір шкоди позивач обґрунтовує висновком експерта, що не може бути належним доказом, так як між датою ДТП та фактичним оглядом транспортного засобу минуло більше як два місяці, що викликає сумнів щодо реальної вартості збитків. Також просить звернути увагу, що ПАТ «СК «Універсальна» прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 97 510 грн., у зв`язку із ДПТ, яке мало місце 16.08.2019 з вини відповідача, а тому вважає, що вартість шкоди, що визначена страховою компанією є достовірною.

Звертає увагу на необґрунтованість висновку та неможливість використання його як доказу. Крім того, вказує, що доказів на підтвердження спричиненої моральної шкоди позивачем не надано.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 11.10.2021 визначено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження у вказаній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також задоволено заяву ОСОБА_2 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Призначено підготовче засідання по справі на 11:00 22 листопада 2021 року, яке визначено провести в режимі відеоконференції між Садгірським районним судом м. Чернівці та Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області.

Крім того, задоволено заяву ОСОБА_2 про витребування доказів та витребувано у Приватного акціонерного товариства «СК «Універсальна» страхову справу (в тому числі висновок/звіт про оцінку матеріальної шкоди, складений оцінювачем/аварійним комісаром), заведену за наслідками ДТП, що сталася 16 серпня 2019 року.

На виконання ухвали суду 17.11.2021 року, отримано витребувані документи.

22.11.2021 Садгірським районним судом м. Чернівці постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи та закрито підготовче провадження у справі і призначено судовий розгляд на 14 грудня 2021 року.

Ухвалою суду від 14 грудня 2021 року відкладено судове засідання у справі на 12 січня 2022 року, яке визначено проводити у режимі відеоконференції, про що повідомлено сторони.

У судове засідання 12 січня 2022 року сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, про що свідчать матеріали справи.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Савосюк Н.П. 14.12.2021 надійшла заява, у якій остання просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник, у судове засідання повторно не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення. Більше того, клопотання відповідача про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено судом, та суд двічі проводив судові засідання у режимі відеоконференції. Проте відповідач у судові засідання не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, жодних клопотань від нього не надходило.

У відповідності до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи факт належного повідомлення відповідача про розгляд справи, за відсутності даних про поважні причини його неявки в судове засідання, беручи до уваги те, що останньому була надана можливість взяти участь у судовому засіданні, оскільки у зв`язку із неявкою судові засідання неодноразово відкладалися, за наявності відзиву відповідача у матеріалах справи та висловленої у ньому позиції останнього щодо суті позовних вимог, суд вважає за можливе розглянути справу за наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом, вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.10.2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 задоволено частково. Вирок ухвалено щодо ДТП, яка мала місце 16 серпня 2019 року, приблизно о 23:00, в результаті порушення ОСОБА_2 вимог пунктів 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, що спричинило зіткнення із автомобілем BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (а.с.4-8).

Згідно даних копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , останнє видане ОСОБА_1 , який являється власником транспортного засобу (а.с.9).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.10.2019 клопотання ОСОБА_1 задоволено та скасовано накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.08.2019 арешт майна автомобіля марки BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.11).

Згідно даних Довідки № 899040 про дорожньо-транспортну пригоду, 16.08.2019 зареєстровано ДТП за участю автомобіля марки BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить та яким керував ОСОБА_1 та автомобілем Nissan Bluebird, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , яким керував ОСОБА_2 та зафіксовано наявність полісу страхування та механічні пошкодження транспортних засобів (а.с.12-13).

До матеріалів справи долучено електронне повідомлення №000010 від 21.10.2019, згідно якого повідомлено ОСОБА_2 про огляд пошкодженого ДТП автомобіля BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.14).

Також долучено товарний чек, згідно якого послуга евакуатора, надана фізичною-підприємцем ОСОБА_5 з транспортування ТЗ BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з м. Бердичів до м. Житомир становить 2 200 грн. (а.с.14-17).

Згідно даних Акту виконаних робіт від 15 жовтня 2019 року, наданого приватним підприємцем ОСОБА_6 вартість виконаної роботи по евакуації (перевезенню) автомобіля марки BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 з м. Житомир до м. Чернівці, разом із завантаженням і розвантаженням автомобілю становить 12 000 гривень (а.с.20-22).

Також позивачем долучено ряд квитанцій на підтвердження понесених витрат (а.с.23).

Згідно даних Висновку № 72/19 експертного автотоварознавчого дослідження за договором ОСОБА_1 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, складеного 28 жовтня 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням результатів його обстеження 18.10.2019 та 25.10.2019 в цінах на серпень 2019 визначається в розмірі ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження і становить 417085 гривень 00 копійок (а.с.26-31).

Вартість такої експертизи, згідно квитанції від 28.10.2019 становить 2 250 гривень (а.с.25).

Згідно даних Акту огляду колісного транспортного засобу, огляд експертом автомобіля BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в межах проведеної ним експертизи, було проведено 18.10.2019, 25.10.2019 (а.с.36).

На підтвердження отриманих коштів від страхової компанії Універсальна у розмірі 97 510 гривень 00 копійок позивач долучає скрін відповідного платежу (а.с.10).

Також, за заявою відповідача витребувано докази у ПАТ «СК «Універсальна» щодо страхового відшкодування.

На виконання ухвали суду, суду надано копії аварійного сертифікату по страховому випадку за заявою ОСОБА_1 та копії вказаної заяви, копію полісу № АМ/ 8684651 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано відповідальність ОСОБА_7 , заяву на безготівковий перерахунок страхового відшкодування, копію висновку № 72/19 експертного автотоварознавчого дослідження від 28 жовтня 2019 року, а також інші документи, на підставі яких було здійснено страхове відшкодування (а.с. 133-189).

У відповідності до даних Висновку по страховій справі № 79074 визначено вартість збитку згідно ринкової вартості транспортного засобу, яка складає 469 171, 20 грн. (а.с.188).

Згідно даних Аварійного сертифікату по страховому випадку, що відбувся 16 серпня 2019 року, вказано вартість відновлювального ремонту 482 272, 24 грн., ринкова вартість ТЗ до ДТП 417 085, 00 грн., ринкова вартість ТЗ після ДТП у битому вигляді 197 800, 00 грн., розмір франшизи за договором 2000 грн. Таким чином визначено вартість до відшкодування 219 285, 00 грн. (ринкова вартість до ДТП ринкова вартість після ДТП, тобто 417 085 197800).

Також судом встановлено, що ліміт відповідальності ОСОБА_2 за договором АМ/ 8684651 від 19.11.2018 становить 100 000 грн., а тому за вирахуванням франшизи 2 000 грн., ОСОБА_1 виплачено 98 000 грн. (а.с.189).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У відповідності до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За загальним правилом, встановленим частиною 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як роз`яснено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, мiж ними й шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з неправомірними діями відповідача, позивачу була спричинена шкода.

У відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , як власнику пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, завдана відповідачем ОСОБА_2 матеріальна шкода на загальну суму 417 085, 00 грн., що підтверджується висновком № 72/19 експертного автотоварознавчого дослідження від 28 жовтня 2019 року.

При цьому у суду немає підстав сумніватися у результатах висновку, крім того такий брався до уваги і страховою компанією при виплаті страхового відшкодування, більше того, у відповідності до даних Висновку по страховій справі № 79074 визначена вартість збитку ринковою вартістю транспортного засобу, яка складає 469 171, 20 грн., тобто більшу суму, аніж заявлена позивачем.

При цьому, згідно встановлених обставин, із полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ /8684651 встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 щодо транспортного засобу марки Nissan Bluebird, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким на момент ДТП керував відповідач, була застрахована в ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна», а страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить сто тисяч гривень. Таким чином за відрахуванням франшизи у 2 000 грн. позивачу було відшкодовано майнову шкоду страховою компанією.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтями 28-30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року (далі Закон № 1961-IV) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана зокрема із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, а також з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону № 1961-IV).

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (стаття 30 Закону № 1961-IV).

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як передбачено ст.1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Падати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15ц.

Оскільки, як було встановлено судом, згідно Висновку № 72/19 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, складеного 28 жовтня 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначено 417085 гривень 00 копійок, тобто у розмірі ринкової вартості КТЗ на момент його пошкодження, враховуючи при цьому, що вартість відновлювального ремонту є можливою, однак економічно недоцільною, тобто зроблено висновок про фізичне знищення транспортного засобу.

Крім того, враховуючи отримані судом матеріали страхової справи, позивач, як власник транспортного засобу, не погодився із його фізичним знищенням та залишив такий транспортний засіб у своїй власності, у зв`язку із чим страховою компанією було здійснено відшкодування в узгодженому з потерпілим розмірі, визначеному на підставі вищенаведених положень статей 30, 36 Закону № 1961-ІV.

При цьому розмір визначено виходячи із різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, який визначено у сумі 219 285, 00 грн., зважаючи на встановлений страховий ліміт 100 000 грн. за відрахуванням франшизи у 2000 грн.

Беручи до уваги при цьому, що отриманої суми страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність відповідачем у справі, останній зобов`язаний сплатити потерпілому (позивачу) різницю між фактичним розміром шкоди (визначеною у сумі 219 285,00 грн.) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням -98 000 грн.), у відповідності до ст. 1194 ЦК України.

Таким чином, враховуючи, що у даному випадку власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, а тому йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка становить 219 285, 00 грн., а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди (2200 грн. та 12 000 грн.) за виключенням страхової виплати (98 000 грн.) з врахуванням франшизи (2 000 грн.).

Аналізуючи вищевказані норми, беручи до уваги з`ясовані обставини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 123 285 грн. 00 коп. тобто різницю між фактичним розміром шкоди, визначеним виходячи із різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, і страховою виплатою з врахуванням франшизи (219 285 - 98 000 + 2000 = 123 285).

Також суд вважає, що підлягають до задоволення і позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 2 250 грн. оплати послуг експерта, що було підтверджено документально, а також 2 200 грн. та 12 000 грн. - послуг по евакуації автомобіля, на підтвердження чого також було надано докази суду.

При цьому, суд не знаходить підстав для відшкодування витрат на дві поїздки до м. Бердичив та м. Житомир та поштових витрат, враховуючи, що позивач вказує про їх здійснення в межах кримінального провадження, а витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження відносяться до процесуальних витрат у кримінальному провадженні, які у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого. Такі витрати не входять до шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Таким чином, суд знаходить підстави для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди, та вважає, що з відповідача слід стягнути 139 735 грн. 00 коп. (що становить: 123 285 + 2 250 + 2 200 + 12 000).

Щодо стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦПК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно роз`яснень, наведених у п.9 постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач просить стягнути моральну шкоду, яка полягає у спричиненні психологічної травми, стресу як учасника дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, вказує, що у зв`язку із пошкодженням і арештом автомобіля, який був необхідний йому для використання у процесі підприємницької діяльності, тривалий час був позбавлений змоги користуватися ним чи відремонтувати. З врахуванням тривалості моральних страждань позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.

Виходячи з наведеного, оцінюючи всі наявні в матеріалах справи та досліджені судом докази, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про те, що внаслідок вчиненого відповідачем ОСОБА_2 кримінального правопорушення, позивачу ОСОБА_1 були завдані моральні (душевні) страждання, оскільки порушився його звичайний і нормальний спосіб життя.

Однак, визначаючи розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди суд виходить з характеру, обсягу та глибини фізичних та душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 , враховуючи роль і ступінь вини відповідача у вчиненні кримінального правопорушення та заподіянні моральної шкоди, реальну спроможність відповідача на здійснення такої компенсації, докази на доведеність моральних страждань, а тому суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що справедливим може бути визначено розмір відшкодування відповідачем ОСОБА_2 моральної шкоди позивачу у сумі 10 000 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить із наступного.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог щодо відшкодування майнової шкоди, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 1 відсотку ціни позову, що становить 1 397, 35 грн., від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову - підлягають стягненню з відповідача на користь держави, а судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень (квитанція на а.с.54) - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача витрати на правничу допомогу, у сумі 20 000 гривень.

Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однак, на підтвердження понесених витрат позивачем долучено ордер від 27 квітня 2021 року за договором про надання правової (юридичної) допомоги, яким права адвоката не обмежуються та квитанцію до договору про правничу допомогу від 20.10.2020, про прийняття від ОСОБА_1 адвокатом 6 500 грн. за підготовку позовної заяви, а тому, з відповідача слід стягнути на користь позивача 6500 грн., документально підтверджених витрат на правову допомогу у справі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 28-30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року, статтями 15, 16, 22, 23, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 139 735 (сто тридцять дев`ять тисяч сімсот тридцять п`ять) гривень 00 копійок та моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , понесені процесуальні витрати на правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок та 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок витрат на оплату судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави 1 397 (одну тисячу триста дев`яносто сім) 35 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.01.2022.

Головуючий суддя С. А. Асташев