У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2022 Справа №607/21339/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

з участю секретаря Мокрій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі подання Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хлистун Д.В. звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1 , посилаючись на те, що у Відділі державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на виконанні перебуває виконавче провадження № 65489809 з примусового виконання виконавчого листа № 607/21339/20 від 05.02.2021 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 червня 2019 року в розмірі 199 808 грн. 91 коп. та 2997 грн. 13 коп. судового збору.

20.05.2021 р. виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Одночасно, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, 20.05.2021року винесено постанову про арешт коштів боржника.

31.12.2021 р. виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення.

Також виконавцем зазначено, що нею направлено запит до ДФСУ про номера рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями; про джерела отримання доходів боржника, згідно відповіді Державної фіскальної служби України, за боржником не наявні відкриті рахунки в банківській установі, крім цього направлено запит до ГУ ПФУ України у Тернопільській області, згідно відповіді Пенсійного фонду України, боржник не отримує дохід із заробітної плати та пенсії.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону.

Однак, суд зауважує, що будь-яких документів на підтвердження зазначеного суду не представлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця (ч. 4 ст. 441 ЦПК України).

Вивчивши подання, дослідивши його матеріали та оцінивши їх, суд приходить до переконання, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»,право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

З вказаної норми слідує те, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто, наявність лише самого зобов`язання, відсутності надходжень в рахунок погашення заборгованості, чи значного терміну невиконання зобов`язання, не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Одночасно суд зауважує, що в ст.2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будь яку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоров`я чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на неї рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Із поданих виконавцем копій документів виконавчого провадження, не вбачається ухилення боржника від виконання рішення, так як відсутні будь які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, будь-яких дій щодо виходу за зареєстрованою адресою боржника чи фактичним місцем проживання не вчинено, як і не вчинено дій з примусового входження у житло боржника для опису й арешту майна, а в подальшому й визначення вартості та реалізації майна.

З огляду на викладене, на день розгляду подання факт ухилення боржника від виконання покладених на неї рішенням суду зобов`язань відсутній та державним виконавцем не доведений, а обґрунтування необхідності застосування обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , наведені у поданні, вважаються судом недостатніми.

Крім того, в поданні державним виконавцем взагалі не обґрунтовано, в чому є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1 , слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» ст. ст. 258, 259, 260, 353, 354, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк