ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4064/17 Номер провадження 22-ц/814/138/22Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Обідіної О.І.,

секретаря судового засідання: Таценко Т.Р.,

за участі: представника відповідачів адвоката Федоренка М.В.,

розглянувши в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну черговості спадкування та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

за апеляційними скаргами адвокатів Світалки Володимира Петровича та Скляра Владислава Валентиновича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Савченко Л.І. в м. Полтаві із складанням повного тексту рішення 22 вересня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даним позовом.

Зазначав, що його сестра - ОСОБА_5 протягом останніх років свого життя важко хворіла і він за власні кошти забезпечував її лікування та утримання у медичних закладах держави Ізраїль. Протягом останніх місяців її життя (з вересня 2011 року по січень 2012 рік) він оплачував проїзд і роботу медпрацівників, які доглядали за сестрою, а після її смерті разом з батьком організував її поховання.

Оскільки він не є громадянином України, необізнаний з чинним законодавством України та не брав участі у розгляді справи № 554/3112/13 за позовом батька - ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , чоловіка померлої сестри, про визнання права власності на 1/8 частину спадкового майна, а тому не міг раніше скористатися своїм правом відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України на спадкування майна сестри. По приїзду на територію України він дізнався про своє право та звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гризунової О. В., яка постановою від 18 травня 2017 року відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії з підстав, що він не належить до спадкоємців першої черги.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право на спадкування першої черги майна спадкодавця - його рідної сестри ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

За заявою представника позивача ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09 липня 2021 року провадження по справі закрито в частині вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Справа слухалась неодноразово.

Останнім рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 16 вересня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано обгрунтованістю позовних вимог про зміну черговості права спадкування за законом ОСОБА_1 , як спадкоємця першої черги за законом, враховуючи тривалий період догляду та надання матеріальної допомоги безпорадній сестрі з боку брата - позивача по справі, проте, беручи до уваги заяву відповідача ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову на підставі ст.257 ЦК України.

Рішення оскаржили представники позивача адвокати Світалка В.П. та Скляр В.В., які в апеляційних скаргах, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Вважають, що суд вийшов за межі дослідження предмету позову, адже позов стосувався черговості спадкування, а не права на спадщину в цілому. Вказують, що дослідження строку позовної давності взагалі є не доречним, адже не стосується предмету позовних вимог. Зазначають, що суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 та померла спадкодавець ОСОБА_5 постійно проживали разом в АДРЕСА_1 , а тому позивач в силу приписів ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину і застосування судом норми ст.267 цього ж Кодексу є невірним.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів адвокат Федоренко М.В. вважає рішення суду вірним та просить залишити його без змін.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність представників позивача, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, проте вдруге не прибули до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .

18 лютого 2012 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В. заведено спадкову справу № 3/2012 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Спадкоємцями за законом на майно останньої, які прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, є чоловік померлої ОСОБА_2 , сини померлої ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , батько померлої ОСОБА_7 , якого рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 25 вересня 2014 року у справі № 554/6977/14-ц було усунуто від права на спадкування після померлої ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_1 є рідним братом померлої ОСОБА_5 , що встановлено рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 25 вересня 2014 року у справі № 554/6977/14-ц та не заперечується сторонами, а тому відповідно до ст. 82 ЦПК України не потребує доказування.

17 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з проханням прийняти заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 . Однак постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В. від 18 травня 2017 року йому відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки він не є спадкоємцем першої черги (том 1 а.с.20).

ОСОБА_5 , у зв`язку із онкозахворюванням, у 2009 році перенесла операцію. 15 грудня 2010 року ОСОБА_5 була госпіталізована у медичний центр «Іхілов» (м. Тель-Авів, держава Ізраїль), де перебувала до 25 березня 2011 року, та повторно була госпіталізована у цей медичний заклад 11 липня 2011 року.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 25 вересня 2014 року у справі № 554/6977/14-ц, що набрало законної сили, яким за позовом ОСОБА_2 було усунено від права на спадкування батька померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ОСОБА_7 на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України, встановлено, що з показів свідків вбачається, що саме ОСОБА_1 надавав допомогу, піклувався та дбав про сестру, яка у період з 11 липня 2011 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала у безпорадному стані, що було зумовлено тяжкою хворобою. Внаслідок якої остання не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги і лікування (том 1 а.с.8-12).

Також встановлено, що ОСОБА_1 проживав в Ізраїлі в одній квартирі із ОСОБА_5 під час її лікування та під час хвороби, що слідує із Витягів із Реєстру реєстрації населення (том 3 а.с.131-144).

ОСОБА_1 піклувався про свою сестру, забезпечував її всім необхідним, супроводжував на процедури та на лікування в лікарні «Хадаса» в м.Єрусалим, проводив з нею час під час госпіталізації в лікарні «Іхілов» в м.Тель-Авів, ніс витрати, як медичні, так і на ведення домашнього господарства, що слідує із показів свідків, пояснень документації на придбання медичного обладнання (том 1 а.с.166-169).

Із довіреності виданої ОСОБА_5 від 13.01.2012 року слідує, що саме брата ОСОБА_1 вона уповноважила бути її довіреною особою щодо здійснення фінансових операцій із її рахунками, отримувати замість неї всю інформацію із державних установ в межах Ізраїлю та за кордоном, включаючи медичні установи (том 1 а.с.150).

З декларації про поховання померлого за плату та квитанції на придбання надгробного каменю вбачається, що поховання ОСОБА_5 здійснював її брат ОСОБА_1 (том 1 а.с.152-153, 155, 176, 178).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 25 вересня 2014 року у справі № 554/6977/14-ц, яке набрало законної сили, встановлені обставини, які не потребують доказування у даній справі згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, зокрема, що згідно Виписного епікризу зазначено ОСОБА_5 поступила до центру на реабілітаційне лікування у зв`язку з проблемами повсякденного обслуговування з підозрою на плевральну коллекцію та спонтанний пневмоторакс. При загальному огляді виявлено порушення чутливості нижніх кінцівок. В графі функціональний статус зазначено: пересувається в інвалідному виску на невелику відстань; постійно отримує кисень через спеціальну маску; можлива лікувальна хода з ходунками під безпосереднім наглядом та підтримкою; потребує допомоги при одяганні, здійсненні гігієни тіла, при вставанні, перевертанні у ліжку, при зміні положення тіла; потрібен постійний контроль над сфінктерами.

В виписному епікризі зазначено діагнози: реабілітаційна терапія, розлад руху та балансування, неповна параплегія Т10, паранеопластична полінейропатія, метастатичний рак яєшників, двосторонній торакоцентез у зв`язку з плевральним ексудатом, двосторонній талькаж і плевродез, анемія, перманентна оксігенація, тромбоцитопенія, реактивна депресія.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_5 надавалася матеріальна допомога та догляд з боку її брата ОСОБА_1 в період її перебування в Ізраїлі, у зв`язку із лікуванням онкозахворювання, а саме 15 грудня 2010 року, часу її госпіталізації до МЦ «Іхілов», та до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний час надання такої допомоги, на думку суду, є тривалим. Суд вважає доведеним факт перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані починаючи з 15 грудня 2010 року, часу її госпіталізації до МЦ «Іхілов», та до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зумовлений тяжкою хворобою, в силу чого остання не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Також встановлено, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом після померлої ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, районний суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про зміну черговості права спадкування за законом ОСОБА_1 , як спадкоємця першої черги за законом.

Разом з тим, суд першої інстанції, застосувавши наслідки спливу строків позовної давності відносно вимог про зміну черговості спадкування, зазначив, що строки позовної давності сплинули ще 18 липня 2015 року. Наголошує, що позивач достеменно знав дату смерті спадкодавця, адже сам організовував церемонію поховання.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) та від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18)).

По справі встановлено, що померлою ОСОБА_5 , яка знаходилась у безпорадному стані, дійсно опікувався позивач.

Предметом позову у даній справі є зміна черговості права на спадкування і строк перебігу позовної давності для цих вимог починається із дати смерті спадкодавця 18 січня 2012 року, про що був обізнаний позивач, оскільки особисто вказує про це у позові.

Вбачається, що позивач, достеменно знаючи, що у померлої сестри є спадкоємці першої черги ( чоловік, діти, батько), а ОСОБА_1 має право на спадкування у другу чергу, усвідомлював наявність спору про зміну черговості, проте за захистом своїх прав звернувся 19 травня 2017 року по спливу 5 років і 4 місяці після смерті спадкодавця.

Отже, районний суд прийшов до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку позовної давності щодо вимог про зміну черговості права на спадкування.

В апеляційній скарзі адвокат Скляр В. зазначає, що суд, на його думку, помилково вдався до оцінки обставин виникнення права на спадкування, хоча позовна вимога стосувалась черговості. Далі в апеляційній скарзі вказує :виникнення права спадкування та реалізація такого права не є тотожним поняттю черговості спадкування.

Отже, стверджуючи наведене, заявник робить невірний висновок про те, що в даному випадку на вимоги позивача строки позовної давності не розповсюджуються, адже ОСОБА_1 та ОСОБА_5 постійно проживали разом в АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з твердженням про те, що виникнення права спадкування не є тотожним поняттю черговості спадкування. Разом з тим зауважує, що на спір з приводу черговості спадкування розповсюджуються загальні вимоги глави 19 ЦК України.

Зокрема, згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, доводи апеляційних скарг з посиланням на норми ст.1268 ЦК України про те, що позивач прийняв спадщину, оцінюються колегією суддів з огляду на положення ст.71 Закону України «Про міжнародне приватне право», згідно якої спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Нерухоме майно, належне померлій ОСОБА_5 , знаходиться на території України, а тому спір з приводу його спадкування вирішується згідно законодавства України і правовідносини сторін з приводу спору щодо черговості спадкування регулюються нормами Цивільного Кодексу України, які вірно застосовані судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційних скарг висновків районного суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвокатів Світалки Володимира Петровича та Скляра Владислава Валентиновича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду від 16 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2021 р.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: О.Ю. Кузнєцова

О.І. Обідіна