Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 712/8420/21

Провадження 2/712/350/22

12 січня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Вдовенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

02.08.2021 року позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в обґрунтування своїх вимог вказував на те, що ОСОБА_1 є співвласником будинку АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, від 19.06.2021 року, посвідченого Другою Черкаською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1673 та на підставі витягу з державного реєстру, якому належить 41/100 частка у праві власності на житловий будинок. Фактично ОСОБА_1 належить окремий житловий будинок, позначений на технічному паспорті під літ. Б-І, в якому до самої смерті проживав його батько ОСОБА_5 . За життя померлого ОСОБА_5 до будинку АДРЕСА_2 було прописано гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, на даний час у вищевказаному помешканні відповідно до копії адресної картки особи, виданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, з 11.09.2001 року зареєстровані ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з цим відповідачі за вказаною адресою фактично ніколи не проживали та не вселялись, зареєстровані були лише формально. На підтвердження даного факту свідчить акт опитування сусідів від 26.07.2021 року, підписаного головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Соборний». Дані обставини можуть бути підтверджені також свідченнями сусідів та інших знайомих. Реєстрація відповідачів у вказаному житловому приміщенні перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Позивачу не відоме місце знаходження відповідачів, телефонні контакти відсутні, проте вказані особи продовжують бути зареєстрованими по АДРЕСА_2 . Наявність зареєстрованих осіб у вказаному житловому приміщенні змушує заявника сплачувати підвищені комунальні платежі та не дає можливості отримати субсидію, тому що не має можливості подати декларації та довідки про доходи усіх зареєстрованих осіб.

Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житлом, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

05 жовтня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відзиву на позов не подавали.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 41/100 частини житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія та номер 1-1673 виданого 19.06.2021 року Другою Черкаською державною нотаріальною конторою, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.10.2021 р. № 278113948.

Відповідно до відповіді з відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради ОСОБА_2 , зареєстрований в будинку АДРЕСА_2 з 11.09.2001 року, ОСОБА_3 , зареєстрована в будинку АДРЕСА_2 з 11.09.2001 року.

Відповідно до акту опитування сусідів від 26.07.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ніколи не проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном, відповідно до ст.391 ЦК України.

Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом.

Пред`являючи позов, позивач посилається на те, що відповідачі були зареєстровані у спірній частині житловому будинку за згодою попереднього власника, а після переходу права власності на цей будинок до позивача втратили право користування житловим приміщенням, не являються членами сім`ї позивача, тому підлягають до зняття з реєстраційного обліку.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.ст.317,383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника.

Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вони вселилися, права власності на це житло, а отже, припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені, на користування житлом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до ст.. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з практикою ЄСПЛ втручання держави у право на житло є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснюється «згідно із законом», не переслідує легітимну мету одну чи декілька з тих, що перелічені у пункті 2 вказаної статті, чи не розглядається як «необхідне в демократичному суспільстві».

Формулювання «згідно з законом» не лише вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах та передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування (п. 43 у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України»).

Втручання у право на повагу до житла має бути також «необхідним у демократичному суспільстві». Тобто, вона має відповідати «нагальній суспільній необхідності» та бути домірним переслідуваній легітимній темі. (п. 56 у справі «Зехентнер проти Австрії»).

При вирішенні питання «необхідності у демократичному суспільстві» втрати членом сім`ї власника житла права на його користування, слід керуватися принципом пропорційності, як дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар.

Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й з урахуванням виду спірних правовідносин, іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачв тривалий час не проживають у спірному будинку, не беруть участі в утриманні житла, чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні створює перешкоди позивачу у користуванні позивачкою будинком, чим порушує її права як власника, збільшуючи витрати по оплаті комунальних послуг, порушені права та законні інтереси позивача підлягають до поновлення та судового захисту. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом.

Суд також враховує при цьому, що позбавлення особи згідно із законом права користування житлом, до якого вона втратила інтерес відповідатиме легітимній меті здійснення власником своїх прав, не буде непропорційним втручанням у право на житло, що змусить її нести надмірний тягар, забезпечить справедливий баланс між правами власника у розумінні ст. 1 Протоколу 1 та правом особи на повагу до житла за змістом ст. 8 Конвенції.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачем не заявлено вимоги про відшкодування відповідачем судових витрат.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що передбачено ст.280 ЦПК України.

Керуючись п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст.4, 7, 10, 81, 141, 263-266, 280-282, 352-354 ЦПК України, ст. 317,319, 321, 391 ЦК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Черкаського апеляційного суду) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст рішення виготовлено 17 січня 2022 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 )

Третя особа: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2