КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/16/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року місто Київ

справа № 758/2353/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Головчак М.М., повний текст рішення складено 25 травня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про визнання вимог незаконними, визнання відсутності зобов`язань, визнання правочину та договору такими, що не були укладені, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року позивач звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив:

визнати вимоги ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» до ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості за договором із надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, незаконними;

визнати зобов`язання ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості за договором із надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, перед ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» такими, що не були набуті;

визнати відсутність фінансової заборгованості за договором із надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група»;

визнати відсутність зобов`язань за договором із надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група»

визнати відсутність цивільних прав та зобов`язань за договором із надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група»;

визнати правочин щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» таким, що не укладався;

визнати договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» таким, що не укладався.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, щоу вересні 2020 року йому стало відомо, у телефонній розмові, про існування фінансових претензій (вимог) від представників ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» щодо договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що начебто був укладений між ним та відповідачем.

Вказував, що він звернувся із письмовим запитом до відповідача з метою отримання копії договору та надання пояснень щодо існування боргу, однак відповідач відповіді не надав.

Зазначав, що він не вчиняв будь-яких правочинів з відповідачем та вважає договір таким, що не був укладеним, борг не визнає.

Посилався на те, що представники відповідача не надавши відповіді на запит, продовжують йому телефонувати і повідомляти про заборгованість, здійснюють психологічний тиск.

Вказував, що згоди на факсимільне відтворення підпису він не надавав, електронний ключ не використовував, примірник електронного договору не отримував.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що висновок суду першої фінстанції, що на сайті відповідача знаходиться вся інформація про ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», а також оферта відповідача є безпідставним, оскільки дослідження веб-сторінок сайту відповідача судом, не відбувалось. При цьому, взагалі невідомо яка дійсно інформація знаходиться на сайті відповідача, в якій редакції оферта, яка була редакція оферти на момент, начебто, здійснення правочину.

Вказував, що судом не було встановлено чи дійсно позивач заповнював анкету на сайті відповідача, оскільки, зазначений висновок базується лише на наявності персональних даних позивача у відповідача та фотографії невідомої особи.

Зазначав, що не зважаючи на заперечення позивача щодо наявності наміру вчинити правочин із відповідачем та здійснити дії націлені на укладення правочину, суд все одно безпідставно вважав, що саме позивач здійснив та надіслав фотографію відповідачу.

Посилався на те, що судження суду є безпідставним, оскільки формується на припущеннях, адже судових експертиз не було призначено і не було встановлено, що позивач зробив та надіслав фотографію відповідачу, що саме позивач зображений на фотографії та інше.

Вказував, що судом першої інстанції не було встановлено кому саме належить номер телефону на який посилається відповідач, не встановлено чи взагалі було відправлення смс- повідомлення із одноразовим ідентифікатором, і також суд не перевірив чи було отримано смс-повідомлення абонентом мобільного зв`язку на якого посилається відповідач.

Зазначав, що висновок суду щодо факту отримання грошових коштів позивачем від відповідача базується на витягу з реєстру виданих позик та виписки по картковому рахунку позивача, однак зазначених документів в матеріалах справи нема.

02 листопада 2020 року від відповідача Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказував, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просив розглядати справу у відсутність його представника.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем позовних вимог та того, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору про надання фінансового кредиту №/530509 від 12 липня 2020 року вимогам законодавства та про несправедливість його умов і спростовуються самим змістом договору, кредитний договір містить всі істотні умови характерні для такого виду договорів, саме позичальник за допомогою електронного підпису погодився з такою редакцією договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 21 липня 2016 року №1754 ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» видано ліцензію на провадження діяльності з надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту.

12 липня 2020 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №/530509, відповідно до умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 3300 грн. на умовах строковості, зворотності, платності на строк 20 днів, зі сплатою 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу, тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до п.1.4 вказаного договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

У п.1.6 зазначено, що клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договормо не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.2.1 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невідємною частиною цього договору.

Згідно графіку розрахунків до кредитного договору №/530509 від 12 липня 2020 року сукупна вартість кредиту позичальника з урахуванням відсоткової ставки за кредитом складає 13200 грн.

Відповідно до інформаційної довідки від 13 травня 2021 року №551/05, ТОВ «Платежі онлайн», як оператор послуг платіжної інфраструктури, з яким ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» 02 серпня 2016 року уклало договір доручення повідомив, що на сайті eurogroshi.com.ua через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція типу «видача» кредиту (3300). Дані транзакції: дата та час проведення - 12 липня 2020 року о 18:40:02, сума 3300 грн., номер карти НОМЕР_1 , банк емітент PRIVAT BANK, номер транзакції 29456-84029-31557, код авторизації 721683.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 вищевказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо дійсності якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему відповідача можливе за допомогою електронного цифрового підпису позивача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У підтвердження укладення електронного договору №/530509 від 12 липня 2020 року відповідачем у відзиві на прозовну заяву та у відзиві на апеляційну скаргу була надана суду детальна інформація з чіткою хронологією дій учасників електронної комерції при укладенні електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі.

Згідно з п.6.8 про надання фінансового кредиту підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства.

Відповідно до п.1.5. вказаного договору невід'ємною частиною цього договору є Публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.eurogroshi.com.ua/.

За умовами публічної пропозиції (договір оферти) ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» на укладення договору про надання фінансового кредиту клієнт, виконуючи дії, передбачені даною офертою, зокрема шляхом подання заявки на сайті товариства за адресою https://www.eurogroshi.com.ua/ виражає свій намір отримати фінансовий кредит та акцептує пропозицію (оферту) товариства, приєднуючись до договору в цілому відповідно до вимог статті 634 Цивільного кодексу України.

У розділі 2 договору оферти ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» визначено порядок укладення договору та надання фінансового кредиту. За умовами вказаного розділу, клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов'язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці, як обов'язкові для заповнення. Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в особистий кабінет. При підписанні документів на телефонний номер Клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов'язаний ввести на веб-сторінці (далі - «електронний підпис одноразовим ідентифікатором»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У заявці заявник зобов'язаний вказати повні, точні, достовірні та актуальні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту (пункти 2.1-2.4 договору оферти).

На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система товариства здійснює реєстрацію заявника на сайті товариства і формує особистий кабінет клієнта (п.2.9 договору оферти).

Згідно п.2.10 договору оферти з метою впевненості, що Клієнт є власником вказаної банківської платіжної карти, Товариство має право здійснити верифікацію зазначеної карти. Для цього в автоматичному режимі на банківському картковому рахунку Клієнта блокується випадкова сума до 3 гривень, точне значення якої Клієнту необхідно вказати у відповідному полі на Сайті товариства. Після завершення процедури верифікації протягом двох годи в автоматичному режимі відбувається розблокування вищезазначеної суми.

Відповідно до пунктів 2.14, 2.16, 2.17 договору оферти Товариство інформує Клієнта про прийняте рішення про видачу кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер Клієнта, а також відповідна інформація зазначається в Особистому Кабінеті. У разі прийняття рішення про надання кредиту Клієнт ознайомлюється з індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту в Особистому Кабінеті. У разі згоди із запропонованими умовами кредитування, Клієнт підписує індивідуальну частину договору за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора.

Таким чином, без реєстрації на сайті товариства та заповнення форми, отримання смс-повідомлення, а також без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між позивачем та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» не був би укладений.

При цьому була проведена ідентифікація позичальника, який здійснив вхід в особистий кабінет з використанням логіну та паролю, в якому завантажив свою фотографію з розгорнутим паспортом в руках, а в подальшому пройшов процедуру верифікації своєї платіжної картки, на яку отримав кредитні кошти.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірний договір був підписаний позичальником ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був надісланий відповідачем на номер телефону, зазначений позивачем при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатора позивача - R85346, що і є безпосередній підписом позивача.

А відтак, доводи позивача про те, що він не підписував оскаржуваний правовин спростовуються вищевикладеним.

Доводи апеляційної скарги про те, що одноразовий ідентифікатор, яким був підписаний договір від 12 липня 2020 року, складається тільки з цифрової послідовності, що суперечить положенням Закону України «Про електронну комерцію» є безпідставними, так як одноразовим ідентифікатором є комбінація цифр і літер, чи тільки цифр/літер.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року по справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року по справі №732/670/19, від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було встановлено кому саме належить номер телефону на який посилається відповідач, не встановлено чи взагалі було відправлення смс-повідомлення із одноразовим ідентифікатором, і також суд не перевірив чи було отримано смс-повідомлення абонентом мобільного зв`язку на якого посилається відповідач, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи під час реєстрації на сайті відповідача www.eurogroshi.com.ua позивач використовував номер телефону НОМЕР_2 , який згідно даних УБКІ починаючи з 11 листопада 2016 року ОСОБА_1 використовує під час проходження процедури верифікації у банківських установах, що є свідченням того, що саме позивач уклав договір з відповідачем.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначаючи в апеляційній скарзі про надання відповідачем неналежних доказів у підтвердження переказу коштів за кредитним договором, позивач не надав суду виписки по своїм рахункам в банківських установах, зокрема в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на спростування документів наданих відповідачем.

При цьому, позивачем не було надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження своїх доводів та на спростування доказів наданих стороною відповідача.

Посилання ОСОБА_1 в позовній заяві на норми Закону України «Про споживче кредитування», колегія суддів вважає неспроможними, оскільки на правовідносини, що склалися між сторонами не розповсюджується дія вказаного Закону, оскільки кредитний договір укладався на строк до одного місяця.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вважає, що на сайті https://www.cly.com.ua/ знаходиться вся інформація про відповідача та оферту, однак вказаний сайт належить зовсім іншому товариству, не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, оскільки помилкове зазначення судом першої інстанції іншого сайту не свідчить про не укладення позивачем оскаржуваного правочину на сайті https://www.eurogroshi.com.ua/.

Апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для відмови у задоволенні позову в повному обсязі є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: