Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2611/21
Провадження № 6/553/16/2022
У Х В А Л А

Іменем України

06.01.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Тимчука Р.І.,

за участю секретаря судового засідання Махаринської Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконаннюта про зупинення виконання за виконавчим документом,

У с т а н о в и в :

06 грудня 2021 року заявник звернувся до Ленінського районного суду м.Полтави із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

10 грудня 2021 року заявникзвернувся до суду з заявою про зупинення виконання за виконавчим документом

Ухвалою суду від 20.12.2021 цивільну справу № 553/2611/21 (провадження 6/553/165/2021) за заявою ОСОБА_1 про зупинення виконання за виконавчим документом та цивільну справу № 553/2611/21 (провадження 6/553/164/2021) за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, об`єднано в одне провадження, присвоєно їм спільний судовий номер: справа №553/2611/21 (провадження 6/553/164/2021, після перереєстрації номер провадження -6/553/16/2022).

У судовому засідання заявник (боржник) ОСОБА_1 обидві заяви підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Заінтерисована особа (стягувач) ОСОБА_2 та її представник адвокат Курило В.О. заперечували проти задоволення заяв в поновному обсязі, просили відмовити.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що судовим наказом від 21.09.2021 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання заяви до суду 20.09.2021 року та до досягнення дитиною повноліття та на користь держави судовий збір у розмірі 227 грн 00 коп.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання судового наказу від 21.09.2021 таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що у вище зазначеному наказі відсутня дата видачі і дата набуття його чинності та те, що існує спір між батьками про місце проживання дитини і відповідно сплати аліментів, при цьому зазначає, що на даний час в Ленінському районному суді м. Полтави розглядається позовна заява про розірвання шлюбу та визнання місця проживання дитини - справа № 553/1180/21, з чого вбачається, що питання щодо стягнення аліментів в судовому порядку не розглядається.

Також боржник вказує на його визнання і добровільне виконання батьківського обов`язку по догляду і утриманню сина ОСОБА_3 , поряд з цим ОСОБА_1 не надано суду доказів відсутності обов`язку боржника перед стягувачем за судовим наказом про сплату аліментів, у зв`язку з добровільним виконанням боржником вказаного обов`язку.

Частиною першою статті 173 ЦПК України встановлено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувана або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяється на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно до частини 5. ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення сплати аліментів за виконавчим документом визначені Сімейним кодексом України. Зокрема, ч. 4 ст. 181 СК визначає, що у разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 «Порядку стягнення аліментів на дитину (дітей) у разі виїзду одного з батьків для постійного проживання в іноземній державі, з якою не укладено договір про подання правової допомоги», затверджених ПКМУ № 1203 від 19.08.2002 року визначено, що у разі виїзду одного з батьків, який є громадянином України, для постійного проживання в іноземній державі, з якою Україна не має договору про подання правової допомоги (далі - постійне проживання за кордоном), він повинен виконати аліментні зобов`язання з утримання дитини (дітей) до досягнення нею повнолітгя, які оформляються договором між цією особою та одним з батьків, з яким залишається дитина (діти), або її опікуном, піклувальником, або договором про припинення права на аліменти для дитини (дітей) у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Тобто, сплатити аліментні зобов`язання з утримання дитини до досягнення нею повноліття, перед виїздом за кордон в наслідок чого аліментні зобов`язання припиняються.

Відповідно до ст. 188 СК батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо)(ч. 1 ст. 190 СК України).

Отже, законодавчо визначено припинення слати аліментів за виконавчим документом, де обов`язок боржника відсутній у зв`язку з його припиненням або добровільним виконанням, у такому разі суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема: видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого документа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після видачі виконавчого документа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого документа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього документа до виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недоведеністю та безпідставністю.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, то і у задоволенні заяви про зупинення виконання за виконавчим документом, а саме судовим наказом від 21.09.2021 слід відмовити.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд

У х в а л и в :

У задоволенні заяв ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконаннюта про зупинення виконання за виконавчим документом- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Р. І. Тимчук