КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/5679/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1845/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Колесника О.М.,-

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

Просила здійснити поділ спільного сумісного майна - транспортних засобів: автомобіля BMW 320, легковий купе-В, 1993 року випуску, VIN НОМЕР_1 ; автомобіля BMW 328 ХІ, легковий седан-В, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_2 , набутого подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період шлюбу та спільного ведення господарства, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 161 306 грн 90 коп. як компенсацію половини вартості зазначених транспортних засобів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перебування сторін у шлюбі було придбано автомобіль BMW 320, 1993 року випуску, вартістю 2 400 дол. США та автомобіль BMW 328 ХІ, 2013 року випуску, вартістю 11 500 дол. США.

Домовленості про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю, сторонами не досягнуто.

Оскільки транспортні засоби є неподільною річчю, позивач просить стягнути з відповідача частку в розмірі 161 306 грн 90 коп. як компенсацію половини вартості автомобілів.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 000 грн 00 коп. в рахунок стягнення грошової компенсації Ѕ частини вартості відчуженого спільного сумісного майна подружжя, 840 грн 80 коп. судового збору, а всього 30 840 грн 80 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач в період шлюбу відчужив два спірні автомобілі, які були спільним сумісним майном подружжя, і добровільно не повернув Ѕ частину їх вартості позивачу.

Стягуючи з відповідача на користь позивача 30 000 грн 00 коп., суд першої інстанції виходив із вартості автомобілів, вказаної у договорах купівлі-продажу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 27 листопада 2018 року між сторонами зареєстровано шлюб.

За час перебування у шлюбі, сторони придбали автомобіль BMW 320, легковий купе-В, 1993 року випуску, який зареєстровано 26 грудня 2018 року за ОСОБА_2 та автомобіль BMW 328 ХІ, легковий седан-В, 2013 року випуску, який зареєстровано 03 грудня 2019 року за ОСОБА_2 .

Автомобіль BMW 328 ХІ відчужено відповідачем на користь ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу 8045/2020/1903799 від 29 січня 2020 року.

Згідно п. 3 договору купівлі-продажу 8045/2020/1903799, за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 50 000 грн 00 коп.

Автомобіль BMW 320 відчужено відповідачем на користь ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу 7296/20/014323 від 29 січня 2020 року.

Згідно п. 3 договору купівлі-продажу транспортного засобу 7296/20/014323 за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 10 000 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що оскільки автомобілі придбані в період шлюбу та спільного ведення господарства, вони належать подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому позивач має право на Ѕ частину спільного майна.

Позивач зазначила, що відчуження автомобілів, які знаходилася в спільній сумісній власності, відбулось без згоди позивача.

Позивач просить стягнути грошову компенсацію у розмірі 161 306 грн 90 коп. грн, що становить половину вартості автомобілів.

На підтвердження розміру вартості автомобілів, позивачем надано прінт скріни з сайту AUTO.RIA щодо вартості автомобіля BMW 328 2013, BMW 328 Sport Line 2013 та BMW 320 1993.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, що передбачено частинами першою та другою статті 71 СК України, або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки відповідно до частини другої статті 364 ЦК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано жодних належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження вартості спірного майна у розмірі, який зазначено у позові, а саме 322 613 грн 80 коп.

Зокрема матеріали справи не містять звіту про оцінку ринкової вартості спірних автомобілів.

Надані позивачем витяги із сайту AUTO.RIA. не є належними та допустимими доказами вартості спірного майна.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача підлягає стягненню грошова компенсація половини вартості автомобілів, виходячи із сум, які встановлені договором купівлі-продажу транспортного засобу 8045/2020/1903799 від 29 січня 2020 року та договором купівлі-продажу транспортного засобу 7296/20/014323 від 29 січня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що є неможливим приймати до уваги ціни, які вказані у договорах купівлі-продажу, оскільки зазначені ціни є договірними та не відображають дійсну вартість автомобілів, колегія суддів відхиляє, оскільки, виходячи із засад змагальності та диспозитивності розгляду справи, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги єдині докази, які містили відомості щодо вартості предмету спору.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 22 вересня 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 19 січня 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник