Провадження № 2/755/953/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, стягнення додаткових витрат,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її утримання, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку; стягнути з відповідача додаткові витрати в розмірі 14 797,00 грн.

Позов обґрунтовує тим, що вона є студенткою Національного медичного університету

ім. О.О. Богомольця. Позивач зазначає, що на даний час вона не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, незаміжня, проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 є її батьком, а тому зобов`язаний сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Крім того, позивач зазначає, що за перший та другий семестр її навчання у вищому навчальному закладі її мати ОСОБА_3 сплатила 29 594,00 грн, а тому стягненню з відповідача підлягає половина понесених додаткових витрат на дочку, яка продовжує навчання, в розмірі 14 797,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), оскільки у 2015 році він частково втратив працездатність на 15 %, у зв`язку з чим змушений був змінити роботу на менше оплачувану. Крім того, на його утриманні є неповнолітня дитина та непрацююча дружина. Щодо стягнення з нього додаткових витрат заперечував в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій, враховуючи уточнення позовних вимог, просила стягнути з відповідача витрати на її утримання на період навчання в розмірі

1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. Позовну вимогу про стягнення додаткових витрат підтримала в повному обсязі. Також просила розглянути справу у її відсутності.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Згідно із довідкою, виданою Національним університетом ім. О.О. Богомольця,

ОСОБА_1 , є студенткою 2-го курсу медико-психологічного факультету денної форми навчання Національного медичного університету і. О.О. Богомольця. Рік закінчення університету - 2026 рік, Термін навчання - 6 років.

Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстрована її мати ОСОБА_3 , що підтверджується паспортними даними.

Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги від 28 вересня 2020 року вартість освітньої послуги за кожний календарний рік окремо становить 29 564 грн.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як роз`яснено в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, провадження № 61-16005св20 зазначено, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві зазначив, що погоджується сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки його заробітку.

На обґрунтування зазначених у відзиві обставин долучає такі докази.

З листа Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Дніпро) вбачається, що ОСОБА_2 за виконавчим листом № 2-1461/05, виданим 01 серпня 2005 року, сплачував аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів доходів і до повноліття дитини. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 (на момент повноліття дочки) заборгованість відсутня, виконавче провадження № 43284635 закінчено на підставі пункту 7 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії

12ААА № 004385 від 14 січня 2016 року ОСОБА_2 втратив працездатність на 15 % через виробничу травму 19 серпня 2015 року.

Факт отримання відповідачем ОСОБА_2 виробничої травми підтверджується Актом № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, Актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався 25 липня 2015 року.

Згідно із довідкою від 13 грудня 2021 року № АА00-000007 ОСОБА_2 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Александр-Агро 3» з 01 квітня 2020 року, на даний час займає посаду тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва. Дохід за період

з 01 січня 2021 року по 30 листопада 2021 року склав 71 957,18 грн.

Згідно із свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження та довідкою про склад сім`ї ОСОБА_2 одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене вище, уточнення позивачем заявлених позовних вимог, часткове визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на дочку, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини його доходів, що не суперечитиме вимогам закону та не порушуватиме прав кожної зі сторін, оскільки обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 26 липня 2021 року і до закінчення ОСОБА_1 навчання - 2026 рік, але не більше ніж до досягнення 23-х років (у разі продовження навчання).

Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат у розмірі 14 797,00 грн, суд приходить до таких висновків.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

У Постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 йдеться про те, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 24 лютого

2016 року по справі 6-1296цс15, зазначається, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення додаткових витрат, позивач долучила як доказ лише договір про сплату за освітні послуги, що не є додатковими витратами, оскільки навчання особи з метою здобуття професійної освіти не належить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про витрати, викликані особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини, хвороби чи іншого, позивачем суду не надано, а тому дана вимога задоволенню не підлягає.

За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 182, 183, 185, 198, 199, 200 СК України, статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, стягнення додаткових витрат, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_2 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на період навчання, починаючи з 26 липня 2021 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років (у разі продовження навчання).

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_2 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_3 , в дохід держави судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень

00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 17 січня 2022 року.

Суддя О.О. Хромова