ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 січня 2022 року

м.Харків

справа № 643/14029/21

провадження № 22-ц/818/1314/22

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду .м. Харкова від 21 вересня 2021 року, постановлене під головуванням судді Кононенко Т.О. в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 21 вересня 2021 року), -

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 44 082,18 грн.

Рішенням Московського районного суду .м. Харкова від 21 вересня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 44 082,18 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Додатковим рішенням Московського районного суду .м. Харкова від 06 жовтня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 21 вересня 2021 року та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що при проведенні оцінювачем технічного огляду автомобіля позивача був порушений пункт 5.2. Методики проведення товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки відповідача не було повідомлено про дату, місце і час проведення огляду транспортного засобу. Крім того у протоколі технічного огляду автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , необгрунтовано вказані пошкоджені деталі, а саме: двері передня ліва, права і ліва стійки кузова, ліва фара. ОСОБА_2 вважає, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача необгрунтовано завищена. Також апелянт зазначає, що після ухвалення оскаржуваного рішення, 07 жовтня 2021 року, він отримав висновок автотехнічного дослідження, яким встановлено, що у дорожній транспортній обстановці 18.10.2020 року водій автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. Таким чином в діях позивача вбачаються невідповідність п.10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП. Тоді як в діях водія автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП, яке сталося 18.10.2020 року.

Представник ОСОБА_1 адвокат Рудик Іван Іванович надав відзив на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Московського районного суду .м. Харкова від 21 вересня 2021 року залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вартість матеріальної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок ДТП, є доведеною належними доказами. З урахуванням того, що відповідач є винним у ДТП, яка сталася 18.10.2020 року, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 44 082,18 грн., що є різницею між встановленими експертом витратами та сумою страхового відшкодування.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2020 року по Салтівському шосе у місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який стояв на другорядній дорозі.

Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП (а.с.11).

Постановою Харківського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року залишено без змін (а.с.12).

Згідно висновку № 535/11-20 від 26.11.2020 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 69 700,16 грн., а вартість відновлювального ремонту складає 103 057,84 грн. (а.с.15).

Поліс на транспортний засіб Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 , не знайдено (а.с.14).

МТСБУ було прийнято рішення про виплату позивачу в рахунок відшкодування шкоди у розмірі 58 962,82 грн. (а.с.32).

Позивачем надано до суду рахунок заказ №СЗк-002219 від 10 грудня 2020 року, з якого убачається, що ОСОБА_1 було здійснено ремонт автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого він є; вартість ремонту склала 103 045 грн. (а.с.34-35).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що фактичні його витрати на ремонт автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , склали 103 045 грн. З урахуванням того, що 18 травня 2021 року МТСБ України йому було здійснено регламентну виплату та перераховано на його рахунок відшкодування у розмірі 58 962,82 грн., на даний час невідшкодованими залишаються 44 082,18 грн. У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача, як особи, винної у ДТП, різницю між встановленими експертом витратами та сумою страхового відшкодування в розмірі 44 082,18 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Системний аналіз статей 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку, що факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом або договором передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Крім того, згідно з Положеннями про порядок та умови проведення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, у якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості колісних транспортних засобів встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №1454/5/2092.

Згідно підпункту «а» пункту 41.1статті 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Таким чином, у зв`язку із настанням події, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило відшкодування шкоди у розмірі 58 962,82 грн. (а.с.32).

Разом з тим вартість ремонту автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач, склала 103 045 грн. (а.с.34-35).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Тобто у такому разі потерпілий має право звернутися безпосередньо до страхувальника (завдавала шкоди, відповідальної особи) з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З метою захисту інтересів потерпілого згідно з положеннями статті 1194 ЦК України на страхувальника (боржника) покладається додаткова - субсидіарна відповідальність, яка застосовується у випадку, коли в зобов`язанні беруть участь два боржники, один з яких є основним, а другий - додатковим (субсидіарним). При цьому основним боржником є саме страховик, який за договором цивільно-правової відповідальності зобов`язався відшкодувати третім особам шкоду, завдану його страхувальником, а субсидіарним (додатковим) - сам боржник.

Згідно зі ст. 619 ЦК України субсидіарний боржник несе відповідальність перед кредитором додатково до відповідальності основного боржника. Тобто потерпіла особа має право висувати вимогу до субсидіарного боржника не одразу, а лише в тому випадку, якщо цю вимогу не задовольнив основний боржник.

Отже, якщо у деліктному зобов`язанні боржників декілька, один з яких є основним - страховик, а другий - додатковим (субсидіарним - винна особа, страхувальник), між якими укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності, і потерпіла особа не отримала від основного боржника страховика відшкодування шкоди в повному обсязі, то потерпіла особа в майбутньому може звернутися в порядку ст.1194 ЦК України до субсидіарного боржника за відшкодуванням різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в межах ліміту відповідальності страховика. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється, якщо отриманого страхового відшкодування недостатньо для відшкодування шкоди в повному обсязі.

Сплата страховиком МТСБУ страхового відшкодування не припинило деліктного зобов`язання по відшкодуванню позивачу шкоди в повному обсязі.

Різницю між встановленими експертом витратами та сумою страхового відшкодування, яка є збитками, позивач має право отримати за рахунок винної особи.

Матеріали справи свідчать про те, що вина відповідача у ДТП, яка сталася 18 жовтня 2020 року, встановлена постановою Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року, яка залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції (а.с.11,12).

Дана постанова має преюдиційне значення, тому питання вини відповідача у ДТП не потребує доказуванню при розгляді вказаної справи.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ( п.1 ч.2 ст.22 ЦК України).

Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, винна у дорожньо-транспортній пригоді особа повинна відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту транспортного засобу. Вартість відновлювального ремонту є збитками, які підлягають відшкодуванню винною особою в повному обсязі, без урахування коефіцієнту фізичного зносу, за мінусом сплаченого страховиком винної особи страхового відшкодування.

Згідно висновку № 535/11-20 від 26.11.2020 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 69 700,16 грн., а вартість відновлювального ремонту складає 103 057,84 грн. (а.с.15).

МТСБУ було прийнято рішення про виплату позивачу в рахунок відшкодування шкоди у розмірі 58 962,82 грн. (а.с.32).

Позивачем надано до суду рахунок заказ №СЗк-002219 від 10 грудня 2020 року, з якого убачається, що ОСОБА_1 було здійснено ремонт автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого він є; вартість ремонту склала 103 045 грн. (а.с.34-35).

Вказані витрати фактично понесені ОСОБА_1 .

При цьому вартість проведеного позивачем ремонту не перевищує суму, визначену експертизою.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різницю між встановленими експертом витратами та сумою страхового відшкодування в розмірі 44 082,18 грн., - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що при проведенні оцінювачем технічного огляду автомобіля позивача був порушений пункт 5.2. Методики проведення товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки відповідача не було повідомлено про дату, місце і час проведення огляду транспортного засобу, - не приймаються колегією суддів.

Доказів на спростування понесених збитків позивачем, - відповідачем суду не надано.

Посилання ОСОБА_2 на те, що після ухвалення оскаржуваного рішення, 07 жовтня 2021 року, він отримав висновок автотехнічного дослідження, яким встановлено, що у дорожній транспортній обстановці 18.10.2020 року водій автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України; таким чином в діях позивача вбачаються невідповідність п.10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП. Тоді як в діях водія автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП, яке сталося 18.10.2020 року, - також не приймаються колегією суддів, з огляду на таке.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Частиною 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

До апеляційної скарги відповідачем надані нові докази, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції (а.с.88-92).

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом пункту 6 частини другої статті 356, частини третьої статті 367 та пункту 1 частини першої статті 376 ЦПК апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Колегія суддів не приймає до уваги докази, надані відповідачем до апеляційної скарги, оскільки вони не були предметом розгляду у суді першої інстанції, при цьому відповідач не навів підстав неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду .м. Харкова від 21 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова