10.01.2022 Провадження №2/389/262/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Українського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Гой І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу суду міста Знам`янка Кіровоградської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як між донькою та батьком, визнати за нею право на земельну частку (пай), яка належала її бабі ОСОБА_3 .

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її баба ОСОБА_3 . За життя вона на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації від 24.05.2002 № 186-р отримала право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП ім. Шевченка, розташовану на території Іванковецької сільської ради, загальною площею 5,52 га, номер земельної ділянки № НОМЕР_1 , що підтверджується архівним виписом із розпорядження. Згідно з інформації з відділу у Знам`янському районі Головного управління Держгеокдастру у Кіровоградській області відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ОСОБА_3 отримала сертифікат на земельну частку (пай) серія КР №0186421 від 23.01.1997 на підставі розпорядження голови Знам`янської РДА від 23.07.1996 № 303-р, відмітка про отримання сертифікату наявна.

ОСОБА_4 є ОСОБА_2 , який також є батьком позивача. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, після смерті ОСОБА_3 позивач є єдиним спадкоємцем, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості. Так, нотаріусом роз`яснено, що в свідоцтві про народження позивача відсутні відомості про батька, тому неможливо встановити родинний зв`язок між позивачем та спадкодавцем.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд справи без його участі, підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити.

Відповідач по справі надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого не заперечив проти задоволення позовних вимог, просить проводити розгляд справи без участі представника.

Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка до смерті мешкала у селі Іванківці Знам`янського району Кіровоградської області, про що Іванковецькою сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області зроблений відповідний актовий запис № 34. Відповідно до інформації з відділу у Знам`янському районі Головного управління Держгеокдастру у Кіровоградській області від 22.04.2020 відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім.Шевченка ОСОБА_3 отримала сертифікат на земельну частку (пай) серія КР №0186421 від 23.01.1997 на підставі розпорядження голови Знам`янської РДА від 23.07.1996 № 303-р. Відмітка про отримання сертифікату наявна. Державний акт не отримувала, в списках не рахується.

Відповідно до архівного випису №36/01-46 від 14.02.2018, розпорядженням голови Знам`янської районної державної адміністрації від 24.05.2002 № 186-р, вирішено передати в приватну власність земельні частки (паї) із земель колишнього КСП ім.Шевченка власникам сертифікатів, в тому числі ОСОБА_3 № ділянки на плані 176, загальна площа 5,52 га.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , його матір`ю значиться ОСОБА_3 . ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_4 її матір`ю значиться ОСОБА_5 , в графі батько - відомості відсутні. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 та ОСОБА_6 одружилися 17.07.1976.

Позивачці після одруження із ОСОБА_7 присвоєно прізвище ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом по укладення шлюбу серії НОМЕР_6 .

Іванковецька сільська рада повідомила про те, що згідно з розпорядженням голови Знам`янської РДА Кіровоградської області від 24.05.2002 № 186-р ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 176 площею 5,52 га на території сільської ради. Відомості про виготовлення державного акту на вказану земельну ділянку відсутні.

Згідно інформаційних довідок зі спадкового реєстру встановлено, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась. Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_9 , що підтверджується копією спадкової справи № 479 заведеною Знам`янською районною державною нотаріальною конторою.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст.89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі викладеного суд вважає доведеним в судовому засіданні факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як між донькою та батьком, тому в цій частині вимоги підлягають задоволенню.

Щодо набуття спадкоємцем ОСОБА_1 спадкових прав на належне спадкодавцю право на земельну частку (пай), суд встановив наступне.

Відповідно до п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до ІНФОРМАЦІЯ_5 , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР ). Відповідно до п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року N 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка була чинна на час відкриття спадщини, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно.

Як визначено ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5 доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини. Якби особа, яку представляють, була живою на час відкриття спадщини, то вона і була б спадкоємцем за законом, у даному ж випадку на її місце заступив спадкоємець за правом представлення, обсяг прав якого у праві представлення не залежить від фактичних прав особи, яка померла на час відкриття спадщини.

Отже, під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини.

З огляду на вищевказане - ОСОБА_1 є спадкоємцем, яка прийняла спадщину за законом в порядку трансмісії після смерті своєї баби.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі(на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай).

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року, якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності таких юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (далі Декрет) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 ЗК).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Як встановлено судом, спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , державний акт на право приватної власності на землю їй не видавався та не виготовлявся, включення особи до списку громадян, яким передаються у приватну власність земельні частки не є підставою для визнання права власності на земельну ділянку.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З урахуванням наведених вище обставин, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є рідною дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , яке належало останній на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР №0186421, з правом продовження подальшої реалізації права на отримання земельної ділянки.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач Дмитрівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області місце знаходження с.Дмитрівка Кропивницького району Кіровоградської області площа Перемоги,4, .

Суддя В.В. Український