Ухвала

11 січня 2022року

м. Київ

справа № 442/8409/14-ц

провадження № 61-18908св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання договору дарування квартири удаваним та поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому з урахуванням уточнених вимог, просив: виділити йому продуктовий кіоск по АДРЕСА_1 вартістю 24 000 грн; визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_2 та виділити йому компенсацію за поліпшення вказаного майна в розмірі 346 450 грн; виділити та визнати за ним право власності на автомобіль «Mersedes-Benz E 240», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

26 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання договору дарування квартири удаваним та поділ майна подружжя, в якому просила суд: визнати договір дарування квартири від 27 червня 2003 року, реєстраційний № 1889, за яким ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 та договір дарування квартири від 27 червня 2003 року, реєстраційний № 1891, за яким ОСОБА_1 подарував ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_4 , - удаваними правочинами і визнати укладеним 27 червня 2003 року договір міни квартири АДРЕСА_3 на квартиру АДРЕСА_4 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , застосувавши норми права, що регулюють договір міни; визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_3 та на автомобіль «Mersedes-Benz E 240», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порядку поділу майна подружжя; автомобіль «Opel-Kombo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та продуктовий кіоск, розташований біля будинку по вулиці Війтівська Гора, 51 в місті Дрогобичі, залишити у власності ОСОБА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 повернути їй набір з двох ключів від автомобіля «Mersedes-Benz E 240», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2019 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. В порядку поділу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_2 автомобіль «Mersedes-Benz E 240», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , а ОСОБА_1 - автомобіль «Opel-Kombo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1998 року випуску, та продуктовий кіоск, розташований біля будинку по вулиці Війтівська Гора, 51 в місті Дрогобичі. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 ключі від автомобіля «Mersedes-Benz E 240», реєстраційний номер НОМЕР_1 . В решті вимог зустрічного позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2019 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову про визнання договорів дарування удаваними і поділу квартири АДРЕСА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказані вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Частиною п`ятою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання договору дарування квартири удаваним та поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко