Справа № 631/19/22
Провадження № 2-з/631/3/22
У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення позову

19 січня 2022 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Трояновської Т. М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільний справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2022 року до Нововодолазького районного суду Харківської області засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, відповідно до якої останній просив суд зобов`язати Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича зупинити виконавче провадження, відкрите відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 62198809 від 28 травня 2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», заборгованості у розмірі 16435 гривень 62 копійки за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни від 13 березня 2020 року, зареєстрованого у реєстрі за № 10922 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 16435 гривень 62 копійки.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що до Нововодолазького районного суду Харківської області ним була подана позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заявник зазначає, що він працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Новоабразив», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 22 листопада 2021 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоабразив» листом від 05 листопада 2021 року № 10374 надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича від 05 листопада 2021 року по виконавчому провадженні № 62198809 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 16435 гривень 62 копійки. При зверненні до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В. В. та ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження № 62198809, позивачу стало відомо, що підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 13 березня 2020 року та зареєстрований у реєстрі за № 10922, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 16435 гривень 62 копійки. З метою забезпечення позову, заявник просить зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича зупинити виконавче провадження, відкрите постановою про відкриття виконавчого провадження № 62198809 від 28 травня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 16435 гривень 62 копійки за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни від 13 березня 2020 року, зареєстрованого у реєстрі за № 10922, що, на думку заявника є адекватним способом забезпечення позову.

Суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У Постанові Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника у сукупності щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що вона була подана разом із поданням позовної заяви до суду.

Статтею 151 Цивільного процесуального кодексу України чітко визначені вимоги, що пред`являються до форми та змісту заяви про забезпечення позову.

Ознайомившись зі змістом заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суддею встановлено, що вона не відповідає вимогам, встановленим положеннями вищевказаної норми права.

Так, відповідно до частини 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проте, ОСОБА_1 у своїй заяві не зазначає причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов (тобто об`єктивні обставини, що мають реальну загрозу невиконання або ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову) та ніяким чином не обґрунтовує необхідності його застосування.

Слід відмітити, що у цивільному судочинстві відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Однак, об`єктивних обставин, що несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, заявником не наведено.

Крім того, заява ОСОБА_1 , не містить ціни позову, про забезпечення якого просить заявник та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення як того вимагає пункти 5 й 6 частини 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з приписами частин 1 та 6 статті 154 Цивільного процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Разом із тим, як зазначалось вище у порушенні зазначених вимог заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Також суд звертає увагу, що імперативними приписами частини 6 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Таким спеціальним законом є Закон України від 08 липня 2011 року N 3674-VI «Про судовий збір» , стаття 3 якого визначає, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Відповідно підпункту 4 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 2481 гривня, отже за подання заяви про забезпечення позову необхідно сплатити судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову надійшла до суду 18 січня 2022 року. Згідно відмітки на експрес-накладній № 2251, датою відправлення листа є 15 січня 2022 року.

Проте як вбачається із матеріалів справи, до заяви про забезпечення позову заявником надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 454 гривні 00 копійок (квитанція № 59654768 від 02 грудня 2021 року, видана Відділенням № 380720 Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк»).

З огляду на викладене вбачається, що заявником сплачено судовий збір у розмірі, що не відповідає розміру судового збору за подання заяв про забезпечення позову, встановленого з 01 січня 2022 року, а саме заявником не доплачено суму судового збору у розмірі 42 гривні 20 копійок.

Приписами частини 10 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

При цьому, заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки, повторно звернутись до суду з заявою про забезпечення позову.

Враховуючи, що заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову подана без додержання вимог, встановлених статтею 151 Цивільного процесуального кодексу України, суд прийшов до висновку про необхідність повернення вказаної заяви з вищезазначених підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149 151, 153, 260, 261, 352 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову повернути заявнику.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 разом із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви про вжиття заходів забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: Т. М. Трояновська