УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2022 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Губська Я.В. вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в особі представника адвоката Загребельного Георгія Сергійовича до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (, м.Київ, вул. М. Грушевського 12/2) про визнання недійсними патентів України та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява, у якій ОСОБА_1 просить суд: визнати недійсним патент України від 10.08.2020 року за №UA143879U та зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести зміни до Державного реєстру патентів.

Суд, вивчивши позовну заяву та додані до неї документи зазначає наступне.

Відповідно до частини 1статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями статті 19ЦПК України визначає предметну юрисдикцію загальних судів. Так, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Згідно з ч. 1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При цьому, сторонами в господарському процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст.4цього Кодексу (ч. 1 ст. 45 ГПК України).

Предметом даного позову є визнання недійсним патенту України від 10.08.2020 року за №UA143879U та зобов`язання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці.

Згідно частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

- справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Юрисдикція загальних судів і господарських судів визначається законодавством.

В порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Критерієм розмежування справ цивільного і господарського судочинства є одночасно як суб`єктивний склад учасників процесу, так і характер спірних правовідносин.

Відповідно до частин першої, третьої статті 167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (ст. 3).

Відповідно до частини другої статті 154 ГК України до відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого Господарського суду України №12 від 17.10.2012 року №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності», зазначено,що Господарським судам підвідомчі справи у спорах, пов`язаних з використанням у господарському обороті об`єктів інтелектуальної власності, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). До кола підвідомчих господарському суду спорів слід відносити й спори, пов`язані з визнанням недійсними документів, які засвідчують право на об`єкти інтелектуальної власності (свідоцтва, патенти), стосуються питань права власності на відповідні об`єкти і за своїм характером є цивільно-правовими чи господарсько-правовими й не належать до числа публічно-правових спорів.

Разом з тим, згідно з правовими позиціями Верховного Суду якщо спір обумовлений необхідністю захисту корпоративних прав особи, то спірні правовідносини входять до сфери корпоративних, правових захист який здійснюється в порядку господарського судочинства.

Такий висновок випливає з аналізу постанов Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018р. у справі № 805/4505/16-а, від 04.09.2018р. у справі №904/5857/17, від 28.11.2018р. у справі №815/3490/16.

Так, у справі №805/4505/16-а Верховний Суд зазначив, зокрема, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Звернення особи до суду з позовом про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій (у тому числі, щодо виключення відомостей про особу як про учасника господарського товариства, щодо зміни складу та інформації про засновників господарського товариства, щодо зміни керівника господарського товариства) зумовлене необхідністю захисту його корпоративних та майнових прав. Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів, підвідомчі господарським судам.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є фізичними особами-підприємцями.

Позивач у своє чергу вказує, що він є засновником та керівником ТОВ «Фірма Модуль».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спір виник з корпоративних відносин між учасниками, а саме засновником та керівником ТОВ «Фірма Модуль» та фізичними особами-підприємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо захисту прав на патент.

Крім того, сам позивач посилається на те, що ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені із попередньою кваліфікацією за ч.2 ст. 177 КК України стосовно використання без відповідних прав та дозволу патенту №143879 від 10.08.2020 року. Також, позивач в позовній заяві зазначає про те, що один з відповідачів ( ОСОБА_3 ) в період з 01.06.2016 року по 01.09.2018 року працював на ТОВ Фірма «Модуль», діючи як самостійний суб`єкт господарювання, використовував патент на винахід у господарській діяльності, що свідчить про існування корпоративних, господарських відносин, а тому, на думку суду, даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Доводи, представлені позивачем у позові, що відповідачі-це фізичні особи, не спростовують висновків суду, та, оскільки вони є фізичними особами-підприємцями то відносини, що склалися між ними стосуються корпоративної відповідальності щодо використання патенту у їх діяльності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вищезазначеного, з урахуванням того, що дана позовна заява підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження по даній цивільній справі.

Крім того, суд роз`яснює, що відмова у відкритті провадження не перешкоджає повторному зверненню до суду із вказаною позовною заявою в порядку господарського судочинства, з урахуванням предметної юрисдикції.

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 186, статті 260 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в особі представника адвоката Загребельного Георгія Сергійовича до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (, м.Київ, вул. М. Грушевського 12/2) про визнання недійсними патентів України та зобов`язання вчинити певні дії.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо ухвалу залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя