Справа № 266/6659/21
Провадження № 2/266/201/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2022 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Шишилін О.Г. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» про стягнення визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, повернення стягненого за виконавчим написом, треті особи приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що в травні 2021 йому стало відомо, що приватним виконавцем Малкової М.В. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №29853 від 08.09.2020 року відкрито ВП №63537647. Згідно з цим виконавчим написом з нього на користь Відповідача повинно бути стягнуто заборгованість у розмірі 11867,01 гривень, згідно кредитного договору від 05.07.2013 р., укладеного з ПАТ «Дельта Банк». Вважає, що вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса Горай О.С. №29853 від 08.09.2020 року не може бути виконаний, оскільки він ніколи не укладав з відповідачем жодного договору. Просив суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на його користь утримання по виконанню спірного виконавчого напису в розмірі 4180,17 грн., витрати на проведення виконавчих дій 669,00 грн. та виконавчого збору в розмірі 418,01 грн. Судові витрати покласти на відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалу суду від 19.11.2021 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі Відповідачу та 3 особі направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвала суду отримана Відповідачем відзив на позовну заяву не подано (а.с.21).
Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку з огляду про таке.
У відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. був вчинений виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №29853 за яким у безспірному порядку стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість у розмірі 11867,01 грн., яка складається із заборгованості за кредитним договором №006-20020-050713 від 05.07.2013 укладеним із ПАТ «ДельтаБанк» правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит Капітал», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Аланд» та 500,00 грн. послуги нотаріуса за вчинення виконавчого напису (а.с. 10). На підставі вказаного виконавчого напису 11.05.2021 р. у ВП №63537647 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. при примусовому виконанні винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 , яка надіслана за місцем роботи для виконання (а.с.8,9).
За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, а безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним.
Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року.
Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги приписи статей 15,16,18 ЦК України й статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», суд доходить висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Отже суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та всі докази. Ухвала суду отримана Відповідачем проте докази не подані (а.с.21).
Таким чином, суду не надано доказів того, що ТОВ «ФК «Аланд» подало нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи, які підтверджують безспірність вимог боржника, а нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, врахував та належним чином перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості.
Крім того, суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.
Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування вказаних доводів Позивача щодо неправильності розрахунку заборгованості, на підставі якого вчинено виконавчий напис нотаріуса. Крім того, Позивачем заперечується сам факт перебування ТОВ «ФК «Аланд» в будь-яких договірних відносинах, і факт будь-якої заборгованості.
Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 в частині вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає задоволенню.
При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині повернення йому стягнутих за виконавчим написом коштів в сумі 5267,18 грн., суд виходить з наступного.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. від 11.05.2021 при примусовому виконанні виконавчого напису №29853 від 08.09.2020 по ВП № 63537647 звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , що він отримує за місцем роботи у В/Ч 9937(а.с.7).
Відповідно до довідки про здійснення відрахування та виплати виданих Військовою частиною НОМЕР_1 , із заробітної плати позивача за вересень 2021- жовтень 2021 року стягнуто кошти згідно вищевказаної постанови виконавця у загальному розмірі 5267,18 грн., а саме за вересень 2021 р. в розмірі 1708,05 грн. - за виконавчим написом, 669 грн. - виконавчі дії, 170,81 грн. виконавчий збір, за жовтень 2021 2472,12 грн. за виконавчим написом, 247,20 грн. виконавчий збір (а.с. 11).
За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Враховуючи, що підставою отримання відповідачем суми у розмірі 5267,18 грн. було стягнення з позивача у примусовому порядку заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса, щодо якого суд прийшов до переконання про необхідність визнання його таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує.
При цьому, суд також враховує, що вказана безпідставно набута сума не підпадає під перелік випадків, коли безпідставне набуте не підлягає поверненню у відповідності до вимог ст. 1215 ЦК України.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19.
Враховуючи, що під час виконання виконавчого напису нотаріуса із заробітної плати ОСОБА_3 на користь відповідача стягнуто кошти у розмірі 5267,18 грн., що відповідачем не спростовано, ця сума вважається безпідставно набутою відповідачем та підлягає поверненню позивачеві шляхом стягнення цієї суми з відповідача на користь позивача.
За змістом ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в загальному розмірі 1816,00 грн., що складається з вимоги немайнового характеру та вимоги майнового характеру, судовий збір за кожну з яких - 908,00 грн. від сплати яких позивач був звільнений при пред`явленні позову до суду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 12, 13, 76, 141, 263-266 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» про стягнення визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, повернення стягненого за виконавчим написом, треті особи приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович - задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №29853 від 08 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» у розмірі 11867,01гривень.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти при виконанні виконавчого напису в рамках виконавчого провадження № 63537647 в сумі 5267,18 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 1816 гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Шишилін О. Г.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (ідентифікаційний код юридичної особи 42642578, місцезнаходження: 01033, місто Київ, вул. Сксаганського, б. 14 оф. 301)