УХВАЛА

14 січня 2022 року

м. Київ

справа № 341/2192/18

провадження № 61-2641св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , підписану адвокатом Дяківим Дмитром Івановичем, на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2020 року в складі судді Юсип І. М. та на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 січня 2021 року в складі колегії суддів Девляшевського В. А., Бойчука І. В., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та просив суд стягнути з відповідача 299 617,42 грн у відшкодування майнової шкоди (витрат на лікування та реабілітацію); 500 000 грн моральної шкоди; 3 723 грн майнової шкоди, завданої каліцтвом, щомісячно, починаючи з 03 грудня 2018 року й довічно.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 січня 2021 року, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

- 282 741 грн майнової шкоди;

- 200 000 грн моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України;

- щомісячну грошову компенсацію в розмірі 3 723 грн як відшкодування шкоди внаслідок каліцтва в обсязі не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати з подальшим перерахуванням відповідно до діючого законодавства, починаючи з 03 грудня 2018 року та довічно.

18 лютого 2021 року ОСОБА_2 . Подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2021 року відкрито касаційне провадження в справі.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України)та якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 15 березня 2021 року зазначено, що заявник оскаржує судове рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, вказуючи що суди не врахували висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені в постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі № 523/2163/16-ц, а також не дослідили зібрані в справі докази.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук