Справа № 136/1/22
провадження № 2/136/1/22
УХВАЛА

іменем України

06 січня 2022 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська залізниця АТ Укрзалізниця Виробничий підрозділ служби колії Христинівська дистанція колії про скасування наказу про відсторонення від роботи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача. Крім цього, додав до позову клопотання про витребування доказів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що позов не відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України з огляду на таке.

Так, в порушення норм ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивачем не повно зазначено найменування (для юридичних осіб) місцезнаходження (для юридичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

У порушення п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивач ставлячи на вирішення суду вимоги про стягнення заробітної плати, які є вимогами майнового характеру не визначає ціну позову, що підлягає грошовій оцінці, у силу приписів ст.176 ЦПК України.

Крім цього, позивачем в порушення п.5 та 6 ч.3 ст.175 ЦПК України, не повністю викладено у позові обставини та не зазначено докази на підтвердження вимог щодо виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовна заява не містить відомостей чи вживались заходи досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

Крім цього, позивач вказує у позові, на виконання вимог ч.3 ст.175 ЦПК України, що відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору за пред`явленими вимогами.

У той же час за змістом цієї норми Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, за вимогами, які випливають із трудових відносин, позивачі не звільняються від сплати судового збору, за винятком двох категорій справ: за вимогами про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У позовній заяві позивач суд визнати незаконним та скасувати наказ про його відсторонення від роботи та зобов`язати відповідача виплатити невиплачену йому заробітну плату за час відсторонення від роботи.

Водночас слід звернути увагу, що за змістом норм КЗпП України поновлення на роботі має місце у випадку припинення трудового договору з працівником з передбачених трудовим законодавством підстав, тобто фактичним звільненням працівника з роботи.

Відсторонення ж від роботи по своїй суті є лише призупиненням виконання працівником своїх трудових обов`язків з відповідними наслідками по оплаті праці та інших трудових гарантій, а не звільнення з роботи, що мало б наслідком вирішення питання про поновлення на роботі такого працівника.

Відтак, поняття відсторонення від роботи не є тотожним поняттю звільнення з роботи, тому вимога про скасування наказу про відсторонення позивача від роботи повинна бути оплачена судовим збором на загальних підставах, у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір», що становить 908, 00 грн, якщо позивач не має інших пільг.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях "Голдер проти Великої Британії" від 21.02.75 року, "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.92 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Голдер проти Великої Британії" від 21.02.75 року, "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 року, "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 року, "Мельник проти України" від 28.03.2006 року.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. У разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що даний позов слід залишити без руху.

Вирішуючи клопотання позивача про витребування доказів, а саме наказу №203 від 03.10.1997, судом встановлено, що воно не відповідає вимогам ч.2 ст.84 ЦПК України, оскільки позивачем не зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; не наведено підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; не вказано вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

За таких обставин суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 260 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська залізниця АТ Укрзалізниця Виробничий підрозділ служби колії Христинівська дистанція колії про скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати, - надавши позивачеві строк для усунення недоліків тривалістю 10 днів з дня отримання ухвали.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.

Роз`яснити, що якщо позивач не усунить недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона буде вважатись неподаною і повернеться позивачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.В. Шпортун