Ухвала

13 січня 2022 року

місто Київ

справа № 752/3341/19

провадження № 61-20146ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., дослідив касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у лютому 2019 року звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки голови правління Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») від 11 січня 2019 року № 5-ВК про звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обов`язки директора Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» (далі - ДП «Донецький облавтодор»);

- визнати незаконним звільнення позивача із займаної посади;

- поновити позивача на роботі;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 379 072, 66 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 17 лютого 2021 року Голосіївський районний суд міста Києва позов задовольнив.

Суд скасував наказ тимчасово виконуючого обов`язки голови правління ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»від 11 січня 2019 року № 5-ВК про звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обов`язки директора ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Визнав незаконним звільнення ОСОБА_1 та поновлено на посаді.

Стягнув з ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 379 072, 66 грн.

Здійснив розподіл судових витрат.

Постановою від 04 листопада 2021 року Київський апеляційний суд скасував рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року, ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 08 грудня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить змінити рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасувати постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року повністю. Стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 875 795, 94 грн.

Заявник визначив як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень таке:

- (1) відбулося неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права;

- (2) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норму права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц, від 05 грудня 2018 року у справі № 666/557/16-ц, від 19 лютого 2019 року у справі № 819/1569/16, від 22 серпня 2019 року у справі № 309/3460/16-ц;

- (3) суд апеляційної інстанції безпідставно, на підставі протокольної ухвали, повернув письмові докази, подані стороною позивача;

- (4) суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання.

Від заявника у січні 2022 року поштовим зв`язком надійшли документи на підтвердження сплати судового збору у визначеному Судом розмірі та виправлена касаційна скарга.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник визначив як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень таке:

- (1) судами першої та апеляційної інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права;

- (2) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норму права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 273/212/16-ц, від 05 грудня 2018 року у справі № 666/557/16-ц, від 19 лютого 2019 року у справі № 819/1569/16, від 22 серпня 2019 року у справі № 309/3460/16-ц;

- (3) суд апеляційної інстанції безпідставно, на підставі протокольної ухвали, повернув письмові докази, подані стороною позивача, не дослідивши їх.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначені ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 та пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги

IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу № 752/3341/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак