Єдиний унікальний номер судової справи: 489/5804/21
Провадження № 22-ц/812/126/22
Постанова

іменем України

10 січня 2022 року м. Миколаїв Справа № 489/5804/21

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю:

-представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

-боржника ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Тулейбичем Андрієм Анатолійовичем, ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., у приміщенні цього суду, у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 вересня 2021 року, виданого за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

13 вересня 2021 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 серпня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 227 грн. судового збору.

У вересні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Боржник зазначала, що в заяві про видачу судового наказу, заявник надав суду недостовірні відомості та свідомо ввів суд в оману. ОСОБА_3 вказувала, що між сторонами, як батьками неповнолітньої дитини, існує спір про місце її проживання та участь кожного з них у її вихованні, який розглядається в Ленінському районному суді м. Миколаєва. Окрім того, на час винесення судового наказу існує судове рішення, яке набрало законної сили, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки. У січні 2021 року ОСОБА_1 самовільно, без узгодження з нею, змінив місце проживання дитини, з того часу він чинить їй перешкоди у спілкуванні та вихованні з дитиною.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2021 року заяву ОСОБА_3 задоволено, скасовано за нововиявленими обставинами судовий наказ від 13 вересня 2021 року. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що наведені ОСОБА_3 обставини є нововиявленими, а тому судовий наказ підлягає скасуванню. Суд першої інстанції, скасовуючи судовий наказ, дійшов висновку, що довідки про місце проживання дитини містять протиріччя, які неможливо усунути або встановити факти, які вони доводять чи спростовують, при розгляді заяви про видачу судового наказу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Тулейбича А.А., посилаючись на необґрунтованість ухвали суду, просив її скасувати та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що боржниця ввела суд в оману, оскільки їй було відомо, що дитина проживає разом з батьком починаючи з грудня 2020 року. Крім того, зазначав, що 11 листопада 2021 року Ленінським районним судом м. Миколаєва винесено рішення про задоволення його позову та припинення стягнення з нього аліментів, визначених рішенням того ж суду від 17 травня 2016 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 адвокат Рудь О.А., посилалась на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, боржника та її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.

За положеннями статті 170 ЦПК України судовий наказ про стягнення аліментів, виданий на підставі пунктів 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України не підлягає скасуванню, але може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу. Боржник також може звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Під такими обставинами належить розуміти факти, а не нові або старі докази щодо обставин, які з`ясовувалися судом при вирішенні справи.

Разом з тим, при видачі судового наказу суд не досліджує докази та не встановлює обставин справи, а лише перевіряє підстави для видачі судового наказу, визначені у статті 161 ЦПК України, тобто під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті не розглядається.

Отже, процесуальним законодавством врегульовано скорочений порядок розгляду вимог про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, шляхом видачі особливої форми судового рішення - судового наказу (частина 1 статті 160, пункт 4 частини 1 статті 161 ЦПК України).

В такому разі обставини щодо фактичного місця проживання дитини не встановлюються, оскільки для їх з`ясування необхідно залучати іншу заінтересовану особу - орган опіки та піклування, як не встановлюються і обставини матеріального і сімейного стану сторін, а також судом не перевіряється обґрунтованість заявлених стягувачем вимог. Внаслідок чого право боржника на оспорювання розміру аліментів, що з нього стягнуті за судовим наказом, у подальшому регулюється можливістю його звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів без застосування процедури скасування судового наказу за його же заявою (частина 7 статті 170 ЦПК України), або за відсутності підстав для їх стягнення звернення із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами (частина 8 статті 170 ЦҐПК України), в тому числі за істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі боржнику, як особі, яка звертається із заявою.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи з Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 11 березня 2021 року за вих. № 23043-07-05, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи з Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 11 березня 2021 року за вих. № 23043-07-05, ОСОБА_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки про фактичне проживання від 07 травня 2021 року, підписаної свідками, посвідченого головою правління ОСББ «Херсонське шосе, 28», вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , з грудня 2020 року по теперішній час проживають фактично, без реєстрації, ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_5 .

Як вбачається з листа голови правління ОСББ «Херсонське шосе, 28» від 27 квітня 2021 року за вих. № 27/04, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , ніколи не проживали.

Вирішення питання щодо місця проживання дитини, та способів участі батьків у її вихованні, свідчить про наявність між заявником та боржником спору, до участі, у вирішенні якого, повинні бути залучені інші заінтересовані особи - орган опіки та піклування, що за змістом пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України виключає можливість видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Миколаївська міська рада, про визначення місця проживання дитини з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Наразі зазначена справа не розглянута, а у справі призначено психологічну експертизу, у зв`язку з чим провадження у справі зупинено.

З урахуванням наведеного, а також загальних засад цивільного судочинства, як то принципу справедливості, добросовісності та розумності, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність спору між сторонами з приводу місця проживання дитини та визнав вказану обставину істотною, що дає підстави для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі не наведено доводів на спростування висновків суду першої інстанції, і, навпаки, викладені обґрунтування, які підтверджують наявність спору між заявником і боржником з визначення фактичного місця проживання дитини, що виключає підстави для розгляду питання про стягнення аліментів в порядку наказного провадження.

Посилання ОСОБА_1 на припинення стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_3 на утримання доньки на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2021 року, яке набрало законної сили 12 грудня 2021 року, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують вищезазначених висновків суду першої інстанції щодо наявність спору між батьками про місце проживання дитини.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів, враховуючи принцип справедливості, добросовісності та розумності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, судове рішення є законним і обґрунтованим, та таким, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Тулейбичем Андрієм Анатолійовичем залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 11 січня 2022 року.