10.01.2022 ЄУН №337/6457/21
Провадження № 2/337/216/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Медвідь Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води),

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2021 року Концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Прокоп`євої Т.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на користь концерну з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.12.2017 року по 31.08.2021 року в розмірі 35 791,91 грн., а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позову вказав про те, що, не зважаючи на відсутність письмово укладеного договору між відповідачами та концерном, останній здійснював та продовжує надавати за адресою місця проживання відповідачів: АДРЕСА_1 , послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які ними споживаються без будь-яких заперечень щодо їхньої якості. У зв`язку з цим позивач вважає, що між ним та відповідачами склалися фактичні договірні відносини, проте ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 неналежним чином виконують зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим утворилася вказана заборгованість.

Також у позові представник позивача просить справу розглянути за її відсутності.

Ухвалою від 01 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

10 січня 2022 року відповідачка ОСОБА_1 надала суду заяву, за змістом якої наполягає на застосуванні у справі строку позовної давності. Щодо переривання цього строку заперечувала, оскільки не вчиняла дій на визнання свого боргу, а оплати відповідачами здійснювались на сплату поточних нарахувань. Позовні вимоги, заявлені в межах строку позовної давності визнає. Розгляд справи просить провести без участі відповідачів.

Таким чином, неявка учасників, з урахуванням наданих ними заяв і доказів, не перешкоджає суду вирішити спір по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, у період з 01.12.2017 року по 31.08.2021 року Концерном «МТМ» були надані, а відповідачами за вказаною адресою спожиті послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) без будь-яких зауважень щодо їхньої якості.

У відповідності до п.5 ч.3 ст.20, п.5 ч.2 ст.7 Законів України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 та № 2189-VIII від 09.11.2017 відповідно (далі Закони України №1875-IV, № 2189-VIII) споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст.ст. 67, 68 ЖК України, п.10 ч.1 ст.7 Закону України №417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» наймачі (власники)/співвласники квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За змістом ч.1 ст. 9 Закону України №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. При цьому, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, плата за надані послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Проте, як зазначено позивачем у позові і що визнано відповідачами, зобов`язання зі сплати спожитих послуг останні належним чином не виконували, у зв`язку з чим станом на вересень 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 35 791,91 грн., що підтверджується відповідними довідкою та розрахунком (а.с.4, 5-7).

У відповідності до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, виходячи з наведених вимог законодавства, враховуючи та аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що відповідачі, належним чином не виконуючи зобов`язання споживача зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг, порушили встановлений законом строк і порядок їх оплати, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, відповідачка ОСОБА_1 надала суду письмову заяву про застосування позовної давності.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93,

§ 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,

§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Також Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

У відповідності до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно положень ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність до вимог, сплата яких здійснюється щомісячними платежами, вираховується окремо щодо кожного з платежів.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Вирішуючи питання про переривання строку позовної давності, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, укладення договорів, щодо реструктуризації заборгованості, тощо.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

ОСОБА_1 наполягає, що відповідачі здійснювали оплату поточних нарахувань комунальних послуг. Наближеність розміру платежів до суми нарахування за місяць, підтверджує обґрунтованість такого посилання.

Отже наявність випадків переривання строку позовної давності щодо кожного з платежів за спірний період стороною позивача не доведено. Крім того суду документально не підтверджено здійснення платежів саме відповідачами.

Також стороною позивача не наведено доказів поважності пропуску строку звернення до суду з позовом щодо частини позовних вимог (з грудня 2017 року по листопад 2018 року).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, але лише в межах строку загальної позовної давності з грудня 2018 з огляду на дату звернення до суду з позовом по 31.08.2021 року, за вирахуванням платежів, здійснених відповідачами в цей період, про що зазначала відповідачка ОСОБА_1 і що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості (а.с.5-7).

Так, загальна сума нарахувань за надані протягом зазначеного періоду позивачем послуги становить 38669,59 гривень, сума сплачена відповідачами 32133,91 гривень, отже стягненню підлягає різниця в розмірі 6535,68 гривень. Вказана сума встановлена із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.5-7), шляхом складання значень стовбцю «Нараховано», та стовбцю «Сплачено», які не містять жодних інших призначень, крім строки вартості послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за конкретний місяці. Наявну на початок спірного періоду (грудень 2017 року) сальдо на загальну суму 31096,91 гривень, до якого позивач щомісячно додає нарахування і віднімає оплати, суд вважає заборгованістю за попередні періоди, не охоплені строком заборгованості, про яку ставиться питання про стягнення, а тому як складову боргу не приймає.

Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем 2270,00 гривні судового збору, в порядку ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (18,26%).

Керуючись ст.ст. 89, 141, 229, 247, 263, 264, 280, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 на користь концерну «Міські теплові мережі» (; 69091, м. Запоріжжя, бульв. Гвардійський, буд. 137): - заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період 01.12.2018 року по 31.08.2021 року у розмірі 6535,68 гривень (шість тисяч п`ятсот тридцять п`ять гривень 68 копійок) солідарно;

- судовий збір у розмірі 414,51 гривень (чотириста чотирнадцять гривень 51 копійок) по 138,17 гривень (сто тридцять вісім гривень 17 копійок) з кожного.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.С. Бредун