ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/236/22Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2021 року, ухвалене в складі судді Троян Т.Є., у справі за позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач являється військовослужбовцем Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку, учасником бойових дій.

До 05 травня 2021 року позивачу була виплачена разова грошова допомога у розмірі 1491 гривні відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 325 від 08 квітня 2021 року «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат повинен був виплатити разову грошову допомогу у розмірі 8845 гривень відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-ХІV, а саме: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Отже, недоплата складає 7354 гривні.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 580/4248/21 визнано протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2021 року у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з врахуванням раніше виплаченої суми такої допомоги.

Тобто, судовим рішенням підтверджено протиправність та незаконність дій відповідача.

Незаконною відмовою у нарахуванні щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій.

Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Також, завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що йому довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права.

Позивачу притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності, а тому дії відповідача сприймались ним, як прояв образи, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача було порушено його стан душевної рівноваги, для відновлення якого довелося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Гострота цих переживань посилюється тим, що в нього загострене почуття справедливості. Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені нормальні життєві зв`язки позивача з партнерами, друзями, яким він змушений додатково пояснювати чому він став менш привітним, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам.

Розраховуючи моральну шкоду позивач виходив з наступного:

За кожен місяць порушеного права оцінює таку шкоду у розмірі мінімальної заробітної плати, яка у січні місяці 2021 року становила для працездатних осіб 6000 гривень.

Відповідач повинен був виплати щорічну разову допомогу до 5 травня в травні 2021року. Станом на вересень 2021 року допомога у повному обсязі не виплачена та минуло 4 місяці (4 місяці х 6000 грн. = 24000 грн.)

Враховуючи, що відповідачем було порушено його право, яке передбачено Конституцією України, вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути у подвійному розмірі.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на його користь моральну шкоду в розмірі 48000 гривень.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 500 гривень.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що оскільки позивач був обмежений у можливості розпорядитись належною щорічною разовою допомогою у повному обсязі, дана ситуація мала психотравмуючий характер, у зв`язку із чим було завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних втратах і стражданнях внаслідок обмеження соціальних прав, чим були порушені нормальні життєві зв`язку, оскільки для поновлення своїх прав позивач змушений був звертатись до суду.

Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам суд виходячи з засад розумності та справедливості прийшов до висновку, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 48000 гривень є завищеним та не в повній мірі відповідає характеру та обсягу моральних страждань, яких він зазнав. При цьому, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення. З наведених підстав суд дійшов висновку, що справедливим буде присудження відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 гривень.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить рішення змінити шляхом збільшення розміру моральної шкоди з 500 гривень до 48000 гривень.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що судом не було взято до уваги характер завданої моральної шкоди та її тривалість, оскільки виплата станом на звернення до суду здійснена не була. Інші доводи апеляційної скарги ідентичні викладеним у позовній заяві.

У відзиві на апеляційну скаргу Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат заперечує проти задоволення апеляційної скарги. Вказує, що здійснення виплат не залежить від волевиявлення посадових осіб Центру, а має бути результатом рішень та дій центральних органів виконавчої влади щодо бюджетних коштів. Те, що порушення прав позивача має триваючий характер, не відповідає дійсності. Допомога до 5 травня, невиплата якої у розмірі, встановленому Законом Кураїни «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» стала підставою для позову про стягнення моральної шкоди, є разовою виплатою, яка здійснюється один раз на рік.

Позивач не надав жодного належного та допустимого доказу, який би підтвердив що всі перелічені труднощі, проблеми, негаразди та страждання настали саме внаслідок бездіяльності відповідача та вини останнього. Більше того, позивач не подав доказів наявності втрат немайнового характеру (як то виписка з історії хвороби, довідка закладу охорони здоров`я, лікарняні листки, висновок судово-медичної експертизи, висновок судово-психологічної експертизи, тощо.)

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 82 ЦПК України).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 580/4248/21 визнано протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2021 року в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплаченої суми.

Таким чином вказаний доказ підтверджує незаконну бездіяльність відповідача, внаслідок чого було порушено право позивача.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких в тому числі і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду визначені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

В статті 1 протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини визнає порушення права власності і на те майно, на яке особа мала законні сподівання.

Гроші це майно (ст..192 ЦК України), тому не виплативши позивачу грошові кошти на які він мав право, відповідачем порушено серед іншого і право власності позивача.

Висновок суду першої інстанції, що факт спричинення позивачу моральних страждань внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача при нарахуванні виплат є доведеним і правильним, оскільки внаслідок позбавлення позивача грошових коштів він не міг реалізувати свої бажання та наміри і вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Разом з тим визначаючи розмір грошового відшкодування, судом першої інстанції не враховано той факт, що така виплата позивачу є допомогою як учаснику бойових дій і направлена на його захист, а тому недотримання державою визначених законом гарантій є занадто чутливою для осіб із таким статусом та викликає сумнів щодо турботи держави у їх захищеності, що поглиблює їх душевні страждання.

Тому з врахуванням вказаних обставин та вимог розумності і справедливості, апеляційний суд приходить до висновку, про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 гривень.

Суд першої інстанції в повній мірі обставини справи не врахував, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду до зміни.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково , а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2021 року - змінити, збільшивши розмір стягнутої з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 моральної шкоди з 500 гривень до 2000 гривень.

Стягнути з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь держави судовий збір за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2270 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 13 січня 2022 року.

Судді