УХВАЛА

17 січня 2022 року

м. Київ

справа № 243/3908/19

провадження № 61-21025ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун Віталій Валерійович, про розірвання спадкового договору,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним вище позовом.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Розірвано спадковий договір від 14 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В. В.

21 грудня 2021 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

1. Скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Так, відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Встановлено, що Донецьким апеляційним судом прийнято постанову 23 грудня 2020 року, повний текст постанови складено 23 грудня 2020 року, тому останнім днем строку на касаційне оскарження є 22 січня 2021 року.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що 19 липня 2021 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, скаржнику надано строк для усунення недоліків, зокрема запропоновано надати викладене державною мовою клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження разом із відповідними доказами поважності причин пропуску цього строку, та уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (их) подається касаційна скарга.

Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2021 року указану касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто, оскільки недоліки касаційної скарги вказані в ухвалі Верховного Суду від 11 серпня 2021 року не усунуто в повному обсязі.

Вдруге касаційна скарга подана ОСОБА_1 21 грудня 2021 року, тобто також з пропуском строку на касаційне оскарження.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, з посиланням на те, що указаний строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст судового рішення йому було видано несвоєчасно - 28 січня 2021 року, незважаючи на те, що із заявою про його отримання він звернувся заздалегідь. Також вважає, що судом можуть бути враховані карантинні заходи, які запроваджені на території України.

ОСОБА_1 не надав доказів недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України або/та доказів дати отримання копії судового рішення апеляційної інстанції, а саме: довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази (копію конверту з штрихкодовим ідентифікатором для відстеження дати отримання копії постанови апеляційного суду, тощо) в оригіналах чи належним чином завірені їх копії. Заявником такожне наведено інших підстав, які свідчать про поважність причин пропуску строку, не вказано, які саме обставини об`єктивно перешкоджали йому своєчасно подати касаційну скаргу у передбачений ЦПК України строк, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку із карантином.

З матеріалів касаційного провадження також вбачається, що з моменту отримання копії оскарженого судового рішення, тобто з січня 2021 року, до моменту першого звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою у липні 2021 року пройшло більше шести місяців, однак жодних посилань на наявність перешкод для звернення з касаційною скаргою у встановлений законодавством строк у клопотанні не наведено.

Суд касаційної інстанції на підставі статті 81 ЦПК України зобов`язаний встановлювати такі обставини на підставі належних та допустимих доказів, в свою чергу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Таким чином, наведені заявником підстави щодо поновлення строку на касаційне оскарження слід визнати неповажними, а особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно надіслати до суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій вказати поважність причин пропуску строку та надати належні докази (зокрема, супровідний лист, довідку суду, довідку Укрпошти, копії поштових повідомлень чи листів-повернень, тощо), та навести інші поважні причини пропуску строку, підтвердивши викладені в клопотанні обставини відповідними доказами.

Крім цього, у поданій заяві ОСОБА_1 просить також звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, однак подане клопотання підлягає залишенню судом без розгляду, оскільки заявником до касаційної скарги додано квитанцію № 18 від 28 квітня 2021 року про його сплату у повному обсязі.

2. Крім цього, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки всупереч пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Особі, яка подала касаційну скаргу, слід звернути увагу, що у разі посилання у касаційній скарзі як на підставу, на якій подається касаційна скарга, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду) у касаційній скарзі слід зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в указаних у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду (абзац 2 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини 2 статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину 1 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 3 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

Отже, у касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України та/або пункт (абзац та/або пункт) статей 392 та/або 411 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) подання цієї касаційної скарги та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав).

За таких обставин, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, яку викласти з урахуванням вимог цієї ухвали, разом із копіями уточненої скарги та додатками відповідно до кількості учасників справи.

Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникові строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Визнати наведені ОСОБА_1 у клопотанні від 28 грудня 2021 року підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко