КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/17386/21

10 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

28 серпня 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Дарницького районного суду м. Києваз позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та підписав заяву № б/н від 15.07.2019 року. При підписанні анкети- заяви він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Зазначає, що вказаною заявою відповідач підтверджує той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування а АТ КБ «Приватбанк», які надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Зазначає, що відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.

Вважає, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором.

Зазначає, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 16.08.2021 року має заборгованість в сумі 40 169,25 грн. з яких: 35 297,85 грн.- заборгованість за тілом кредиту, з яких 26 267,44 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту та 9 030,41 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1659,10 грн. заборгованість за нарахованими відсотками та 3 212,30 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

З огляду на вище викладене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 15.07.2019 року у розмірі 40169,25 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 26267,44 грн., 0,00 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом за ст. 625 ЦПК України, судові витрати 2270,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 19 жовтня 2021 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилова Олена Леонідівна направила апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року в частині незадоволених вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду першої інстанції прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що відповідачем було підписано довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), в якій він особистим підписом підтвердив ознайомлення його з основними умовами кредитування з використанням кредитної карти, а саме: тип кредиту; суму ліміту; строк договору та строк кредитування; спосіб та строк надання кредиту; процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду; тип процентної ставки; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця; орієнтовна загальна вартість кредиту споживача; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту та ін. Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі, щодо сплати відсотків та штрафу.

Не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, оскільки на підтвердження того, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розміру процентної ставки суду було надано анкету- заяву про приєднання до умов та правил, а також паспорт споживчого кредиту.

Зазначає, що відповідно до паспорту споживчого кредиту, сторони погодили процентну ставку у межах пільгового періоду, відсотків річних- 0,01% процентну ставку за межами пільгового періоду. Крім того, сторони погодили розмір щомісячних платежів у розмірі 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100,00 грн., строк внесення щомісячних платежів до 25 числа поточного місяця та розмір штрафів.

Звертає увагу, що заборгованість за процентами за весь період нараховувалася саме за визначеними паспортом споживчого кредиту ставками.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.07.2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та паспорт споживчого кредиту.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що 15.07.2019 року йому було встановлено кредитний ліміт 75 000,00 грн., 15.05.2020 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн.

Підписавши паспорт споживчого кредиту, ОСОБА_1 погодився з визначеними у ньому умовами кредитування, а саме: з типом кредиту, максимальною сумою ліміту, строком договору та строком кредитування, способом та строком надання кредиту, процентною ставкою в межах та поза межами пільгового періоду, типом процентної ставки, платежами за додаткові та супутні послуги кредитодавця, орієнтовною загальною вартістю кредиту для споживача, реальною річною процентною ставкою, порядком повернення кредиту, підвищеною процентною ставкою, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту.

Як вбачається з наданої позивачем довідки, між АТ КБ " ПриватБанк" та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/п, за яким було надано наступні кредитні картки: 08.07.2016 року кредитна картка № НОМЕР_1 терміном дії до 07/17, 31.08.2016 року кредитна картка № НОМЕР_2 терміном дії до 04/18, 26.01.2017 року кредитна картка № НОМЕР_3 терміном дії до 07/18, 13.07.2018 року кредитна картка № НОМЕР_4 терміном дії до 07/19, 15.07.2019 року кредитна картка № НОМЕР_5 терміном дії до 07/22.

З наданої виписки про рух коштів за договором № б/н станом на 19.08.2021 року вбачається, що відповідач користувався наданими банком коштами та частково погашав заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ КБ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість за договором б/н від 15.07.2019 року у розмірі 40169,25 грн. з яких: 35 297,85 грн.- заборгованість за тілом кредиту, з яких - 26 267,44 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту та 9 030,41 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1659,10 грн. заборгованість за нарахованими відсотками та 3 212,30 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Задовольняючи частково позовні вимоги, стягуючи з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 26267,44 грн., суд першої інстанції посилався на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті банку, а тому підлягають стягненню в примусовому порядку.

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення суду просить залишити без змін.

Отже, рішення суду в частині задоволення вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 26267,44 грн. сторонами не оскаржується, а тому, у відповідності до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд переглядає справу лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача 9 030,41 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 1659,10 грн. заборгованості за нарахованими відсотками та 3 212,30 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 частині стягнення з нього заборгованості простроченим тілом кредиту в сумі 9030,41 грн., 3212,30 грн. заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, 1659,10 грн. за нарахованими відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції посилався на те, що вимоги в цій частині є безпідставними через відсутність передбаченого у підписаній між сторонами анкеті- заяві обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за простроченими та нарахованими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Разом з тим суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявний підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: щомісячні платежів у розмірі 5 % від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100,00 грн., строк внесення щомісячних платежів до 25 числа поточного місяця, пільговий період користування коштами до 55 днів, процентна ставка у пільговий період - 0, 00001 % річних, процентна ставка поза межами пільгового періоду- 74,4 %.

Підписавши анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З огляду на викладене, суд першої інстанції належним чином не дослідив надані банком докази видачі відповідачу кредиту, користування ним кредитними коштами, що доведено відповідними розрахунками, не врахував.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не було надано відзиву ні на позовну заяву, ні на апеляційну скаргу. Також відповідачем не було надано власного розрахунку заборгованості та не було спростовано розрахунок заборгованості, наданий позивачем.

За таких обставин, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості за простроченим тілом кредиту 9 030,41 грн., 1659,10 грн. заборгованість за нарахованими відсотками та 3 212,30 грн. заборгованість за простроченими відсотками, доводи апеляційної скарги є обгрунтованими, а тому вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни підлягає задоволенню, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 рокупідлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк " ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 9 030,41 грн., 1659,10 грн. заборгованості за нарахованими відсотками та 3 212,30 грн. заборгованості за простроченими відсотками з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту 9 030,41 грн., 1659,10 грн. заборгованість за нарахованими відсотками та 3 212,30 грн. заборгованість за простроченими відсотками

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі апеляційної скарги АТ КБ " Приватбанк" було сплачено судовий збір у розмірі 3 405,00 грн. За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду першої інстанції було скасовано в оскаржуваній частині та ухвалене в цій частині нове судове рішення про задоволення вказаних позовних вимог, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 405,00 коп.

Керуючись ст.ст. 526, 626, 628, 634, 638, 1054, 1056-1 ЦК України ст. ст. 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк " ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 9 030,41 грн., 1659,10 грн. заборгованості за нарахованими відсотками та 3 212,30 грн. заборгованості за простроченими відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 9 030,41 грн., 1659,10 грн. заборгованості за нарахованими відсотками та 3 212,30 грн. заборгованості за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () витрати по сплаті судового збору за розгляд справи апеляційним судом у розмірі 3 405,00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: