Ухвала

17 січня 2022 року

м. Київ

справа № 522/23521/20

провадження № 61-21339ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на двох неповнолітніх дітей, визначених рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2013 року та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньок по 2 218 грн на кожну, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2013 року присуджено стягувати з відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи з 21 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи з 21 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . В обґрунтування позову посилалась на те, що протягом тривалого періоду часу відповідач не сплачував аліменти за рішенням суду та лише після відкриття відносно нього кримінального провадження за статтею 164 частини 1 КК України за № 0000095, внесеного до ЄРДР на підставі її заяви від 21 липня 2020 року, почав частинами сплачувати борг по аліментам, який на 01 червня 2020 року становив 26 954 грн. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у 2013 році розмір витрат на утримання дітей значно зріс та були виявлені проблеми зі здоров`ям дитини, що потребують певних матеріальних витрат. Посилалась на те, що лікування дитини потребує значних як матеріальних так і фізичних затрат, позивач зазначала, що змушена брати на роботі відпустку без збереження заробітної плати та втрачати заробіток, а також вимушена наймати няню, яка б водила дитину на фізіотерапевтичні процедури. Посилалась на те, що їй відомо, що матеріальне становище батька дітей змінилось та останній має досить великий заробіток працюючи моряком (3-й помічник капітана, заробіток водія-далекобійника небезпечних вантажів у Європі (3 000 євро/міс). Також відповідач здає в оренду трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , які він успадкував від свого дідуся та бабусі. Позивач зазначила, що сам відповідач повідомив їй про те, що має змогу дорого одягати дітей, купувати коштовну техніку, сплачувати додаткові заняття, зробити ремонт у 2х кімнатах дітей та купити надалі обом дітям квартири. Вважає, що все викладене свідчить про зміну матеріального стану відповідача та його змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2021 року позов задоволено частково. Змінено з дня набрання рішенням законної сили розмір аліментів, які стягувалися на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2013 року (справа № 522/6943/13-ц) та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 22 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 22 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2021 року змінено. Розмір аліментів, які стягувалися на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2013 року (справа № 522/6943/13-ц) збільшено та вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн із урахуванням індексації щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн із урахуванням індексації щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

22 грудня 2021 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом позову у цій справі є збільшення розміру аліментів, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Коротенко
А. Ю. Зайцев
М. Ю. Тітов