ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4612/21 Номер провадження 22-ц/814/238/22Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.

секретар: Ряднина І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бибик Володимира Анатолійовича

на рішення Київського районного суду міста Полтави від 19 жовтня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Кузіної Ж.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, ОСОБА_2 про визначення розміру часток співвласників та визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив визначити розмір часток співвласників на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 за спадкодавцем ОСОБА_3 1/3 частина, за позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 по 1/3 частині за кожним та визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/3 частину нерухомого майна.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на час смерті ОСОБА_3 , згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за ним було зареєстровано право власності на 1/6 частину нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , а тому після його смерті відкрилась спадщина саме на 1/6 частину зазначеного майна. Посилаючись на положення ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Не погодившись з вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Бибик В.А. який просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення не надав належної оцінки рішенню Київського районного суду м. Полтави від 25.02.2013 р. по справі № 552/800/13-ц, яке набрало законної сили та яким було виділено в окремий об`єкт нерухомого майна частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 з одночасним припиненням права спільної часткової власності на вказане майно, внаслідок чого змінився розмір часток інших співвласників будинку та становить по 1/3 частині ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .

Від представника відповідача територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради Приведьон Марії до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прохала в задоволенні апеляційної скарги до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради відмовити. Вказала, що Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради не є співвласником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , а тому дані позовні вимоги висунуті до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради є необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за: 1/2 частина за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.202 року, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвою В.І. за № 10319; 1/6 частина за ОСОБА_3 , 1/6 частина за ОСОБА_2 , 1/6 частина за ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину від 25 травня 2012 року, які видані Другою полтавською державною нотаріальною конторою (а. с. 22).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25.02.2012 року виділено в окремий об`єкт нерухоме майно з одночасним припиненням права спільної часткової власності на виділений об`єкт, частину домоволодіння, що належала співвласнику ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 ( а. с. 15-16).

Рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради № 138 від 14 травня 2013 року «Про проведення робіт в домоволодіннях та окремих квартирах багатоповерхових будинків», враховуючи рішення Київського районного суду м. Полтави від 25.02.2013 погоджено розподіл домоволодіння по АДРЕСА_1 на два окремих. Частині домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 та розташованій на земельній ділянці площею 1107 кв.м., надано нову поштову адресу АДРЕСА_1 . Частині домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та розташованій на земельній ділянці площею 1337 кв.м, залишено поштову адресу - АДРЕСА_1 ( а. с. 17).

Батьком позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , яке видано Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) 18 серпня 2020 року ( а. с. 7).

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвої В.І., 22 грудня 2020 року була відкрита спадкова справа № 43/2020 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Згідно даних спадкової справи спадкоємцями на майно померлого ОСОБА_3 є його діти: син ОСОБА_1 , який прийняв спадщину, про що була подана відповідна заява у встановлений законом термін та син ОСОБА_2 , який подав заяву про відмову від прийняття спадщини ( а. с. 9)

Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвою В.І. від 12 липня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - 1/6 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , в зв`язку з тим, що заявлені права не відповідають вимогам встановлених законодавством - державна реєстрація права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна після виділу в окрему одиницю частини із майна, що перебуває у спільній частковій власності, на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за померлим не зареєстровано ( а. с.11).

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Порядок користування спільною частковою власністю визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з частиною другою статті 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Колегією суддів при дослідженні матеріалів справи встановлено, що після виділення в окремий об`єкт, згідно рішення суду, належної ОСОБА_4 частки в житловому будинку по АДРЕСА_1 , частки інших співвласників ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 у праві власності на дане домоволодіння змінилися та не відповідають зазначеним часткам в правовстановчих документах.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року (далі за текстом - Інструкція), у разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Враховуючи, що один із співвласників помер, тому дане питання належить вирішити в судовому порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця, до інших осіб спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи .

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З врахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток співвласників та визнання права власності на спадкове майно.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради, колегія суддів вважає, що вони є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради не є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , тому є неналежним відповідачем у даній справі. Позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення розміру часток співвласників до даного відповідача є безпідставними, оскільки визначення розміру часток проводиться за участі співвласників або їх правонаступників.

Окрім того, Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради є неналежним відповідачем і за позовною вимогою ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, оскільки спадщина не може бути визнана відумерлою, так як прийнята належним спадкоємцем.

У позовні заяві ОСОБА_1 посилається на роз`яснення викладені у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», проте вони стосуються розгляду справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення

додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини

третьої статті 1272 ЦК України.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі

відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину

(частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності

інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання

заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом,

усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а

також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні

громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за

місцем відкриття спадщини.

Оскільки позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину у встановленому законом порядку, тому суд першої інстанції вірно відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За наведених обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бибик Володимира Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Полтави від 19 жовтня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток співвласників та визнання права власності на спадкове майно скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток співвласників та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визначити розмір часток співвласників на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 :

-Спадкодавець ОСОБА_3 1/3 частина;

- ОСОБА_2 1/3 частина;

- ОСОБА_1 1/3 частина.

Визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 за ОСОБА_1 на 1/3 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , загальною площею 73,9 кв. м., житловою площею 41,8 кв. м., господарські споруди: гараж літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», вбиральня літ. «И», сарай літ. «И1», навіс літ. «О», навіс літ. «Н», навіс літ. «М», оглядова яма № 15, вимощення № 7, огорожа № 9, ворота огорожі № 10, хвіртка № 13, хвіртка № 14, огорожа № 6.

В іншій частині рішення Київського районного суду міста Полтави від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді: С.А. Гальонкін

Г.Л. Карпушин