ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2089/22 Справа № 201/5087/19 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Логойди Олександра Владиславовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Занько Едуард Петрович про визнання заповіту та договору дарування недійсними,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Занько Едуард Петрович про визнання заповіту та договору дарування недійсними.

Позивач в своєму позові посилався на те, що він є внуком ОСОБА_6 по материнській лінії, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Гр. ОСОБА_6 , будучи вдовою військового (дідуся позивача - ОСОБА_7 , який загинув при виконанні службових обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_7) на підставі відповідного ордеру про вселення, отримала в користування квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

08 жовтня 1977 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який після укладання вказаного шлюбу переїхав мешкати в квартиру до ОСОБА_6 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, зазначена вище квартира була приватизована ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , в якій останні прожили разом, як подружжя та співвласники помешкання, до смерті ОСОБА_6 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Протягом спільного життя ОСОБА_8 із ОСОБА_6 , позивач ОСОБА_5 , разом із своїми батьками ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , тісно спілкувались із ними. Між сім`єю позивача та сім`єю ОСОБА_6 були кріпкі, теплі родинні відносини.

Після смерті ОСОБА_6 , позивач ОСОБА_5 , разом зі своїми батьками, продовжували систематично турбуватись про ОСОБА_8 , оскільки останній знаходився у стані, який потребував стороннього догляду та забезпечення його нормальної життєдіяльності.

Крім того, в листопаді 2018 року, зусиллями батьків позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_8 був поміщений до КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни», в якому проходив обстеження та лікування. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер.

За часи життя ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , які знаходились за адресою: АДРЕСА_1 , були виявлені заповіти ОСОБА_6 від 10 липня 2007 року серії ВЕТ № 283612, зареєстрованого в реєстрі № 8435 та ОСОБА_8 від 10 липня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі № 8434, які були складені ними на користь позивача ОСОБА_5 , як на спадкоємця їх майнових прав, а саме прав на квартиру АДРЕСА_2 . Реалізовуючи права спадкоємця за заповітом, позивач 20 березня 2019 року звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Балтакси І.В., в результаті чого була заведена спадкова справа №5/2019. Після виявлення заповітів позивачем був здійснений телефонний дзвінок до ОСОБА_1 (сина померлого ОСОБА_8 ) з проханням повідомити про знаходження правовстановлюючих документів на квартиру для оформлення позивачем спадкових прав на нерухоме майно, на що у відповідь останній категорично заявив, що жодних документів позивач, як спадкоємець, не отримає, оскільки він не має на це жодних прав. Така поведінка, а також позиція ОСОБА_1 вкрай здивувала та приголомшила позивача та його близьких родичів, оскільки за часи життя ОСОБА_6 , в присутності великої кількості свідків, в тому числі відповідача - ОСОБА_1 , разом із ОСОБА_8 , запевняли і неодноразово відкрито стверджували, що після їх смерті, квартира залишиться у спадок тільки ОСОБА_5 , в пам`ять його дідуся ОСОБА_7 , якій загинув при виконанні службових обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_7, за заслуги якого бабуся позивача і отримала квартиру. Більш того, позивачу в подальшому стало відомо, що 14 січня 2019 року ОСОБА_8 склав на користь відповідача заповіт на все своє майно, який був зареєстрований в реєстрі № 14 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заньком Е.П., а також здійснив дарування відповідачу 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування від 02 лютого 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заньком Е.П. При цьому, у виписці № 3610 із медичної карти хворого, виданої ОСОБА_8 КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни», є висновок психіатра, згідно з яким у ОСОБА_8 , станом на листопад 2018 року, встановлено медичний діагноз (далі - мовою оригіналу) - «выраженный психоорганический синдром, астенический вариант, с мнестическими нарушениями вследствие органического поражения ЦНС сосудистого генеза. Рекомендовано для лечения: адаптол, фезам, акцитам». Зазначена обставина вказує на те, що у ОСОБА_8 було діагностовано психічне захворювання при якому він не міг усвідомлювати події, що відбувається навколо нього і усвідомлювати наслідки таких подій та наслідки своїх дій, у зв`язку з чим, для його лікування були прописані сильнодіючі ліки седативного характеру. В силу наявної психічної хвороби позивач вважав, що ОСОБА_8 , станом на листопад 2018 рік, вже був в недієздатному стані і не міг усвідомлювати, як свої дії так і дії інших осіб. При цьому, ОСОБА_1 знав про психічний стан свого батька ОСОБА_8 , але маючи на меті у будь-який спосіб заволодіти майном ОСОБА_8 , умисно скориставшись безпорадним психічним станом останнього та його довірою, заволодів майном ОСОБА_8 , тим самим позбавивши майнових прав позивача ОСОБА_5 , які він сподівався отримати як спадкоємець, чим порушив його законні інтереси та правомірні очікування. З урахуванням виявлених позивачем фактів та обставин фізичного та психічного стану померлого ОСОБА_8 , позивач вважав, що є всі підстави визнати вказані вище правочини недійсними, оскільки вони були вчинені з порушенням норм діючого законодавства України та призвели до порушення його прав та законних інтересів.

04 червня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було зупинено провадження у цивільній справі № 201/5087/19 до визначення правонаступників позивача ОСОБА_5 (а.с. 186 том 1).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 20 липня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Балтаксою І.В., спадкоємцями після померлого ОСОБА_5 , є його дружина ОСОБА_3 , його малолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та його батько ОСОБА_2 (а.с. 199 - 200 том 1).

27 серпня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було поновлено провадження по справі № 201/5087/19 та залучено до участі в справі правонаступників позивача ОСОБА_5 , - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 203 - 204 том 1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2021 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Занько Едуард Петрович про визнання заповіту та договору дарування недійсними - задоволено.

Визнано заповіт від 14 січня 2019 року, складений ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі №14 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Занько Едуардом Петровичем, недійсним.

Визнано договір дарування Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 від 02 лютого 2019 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі №91 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Занько Едуардом Петровичем, недійсним.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 по 660 грн. 13 коп. на кожного в рахунок відшкодування судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду адвокат Логойда О.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане 27 червня 1994 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.с. 63 том 1).

Відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 21 червня 2007 року, право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстроване по 1/2 частці за ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.с. 64 том 1).

10 липня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу було посвідчено заповіт, яким ОСОБА_8 все його майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, та на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_5 . Заповіт було зареєстровано в реєстрі за № 8434 (а.с. 8 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 3994 (а.с. 6 том 1).

Відповідно до заповіту, посвідченого 14 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Занькмо Е.П., ОСОБА_8 , на випадок його смерті зробив розпорядження, що спадкоємцем всього його майна, яке буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, будь-яких майнових прав, а також, усього того, що згідно із законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, він призначив свого сина, - ОСОБА_1 .

В тексті вказаного заповіту також зазначено наступне. «Заповіт записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_8 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_8 у зв`язку зі станом здоров`я (слабкість в руках, вади зору) не міг особисто прочитати уголос та підписати текст заповіту, за його дорученням, у його та нотаріуса присутності, текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними ним свідками - ОСОБА_10 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_11 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 , та підписаний ОСОБА_12 . Заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання. Особи заповідача та свідків встановлено, їх дієздатність перевірено. Особу ОСОБА_12 , який підписав заповіт у присутності нотаріуса, встановлено, його дієздатність перевірено. У зв`язку зі станом здоров`я ОСОБА_8 , на його прохання, цей заповіт складено, підписано та нотаріально оформлено за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 14».

У заповіті ОСОБА_12 написано, що текст заповіту ним прочитано вголос і власноруч підписано у присутності заповідача, нотаріуса та двох свідків.

Заповіт підписано двома свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 46 - 47 том1).

Окрім того, відповідно до договору дарування частки квартири, укладеного між ОСОБА_8 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдарований), посвідченого 02 лютого 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заньком Е.П., дарувальник безоплатно передає у власність обдарованому 1/2 частку квартири номер АДРЕСА_2 (п. 1 договору).

Вказана частка квартири належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради 27 червня 1994 року, згідно з розпорядженням № 1/2532-94. Право власності в РПВН зареєстроване КП «Дніпропетровське МБТІ» 21 червня 2007 року за реєстровим номером 19308095.

Договір дарування від 02 лютого 2019 року зареєстровано в реєстрі за № 91 (а.с. 54 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 18 лютого 2019 року Соборним районним у місті Дніпрі Відділом управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 156 (а.с. 7 том 1).

З наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 14 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заньком Е.П. встановлено, що заповіт був підписаний ОСОБА_12 , а також двома свідками: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

При цьому, судом встановлено, що у тексті оспорюваного заповіту маються суттєві взаємовиключні логічні протиріччя, наявність яких спотворює встановлення дійсних обставин за яких він укладався. Так, приватний нотаріус Занько Е.П. у заповіті вказує, що «у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 у зв`язку зі станом здоров`я (слабкість в руках, вади зору) не може особисто прочитати уголос та підписати текст заповіту, за його дорученням, у його та нотаріуса присутності, текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними ним свідками - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та підписаний ОСОБА_12 ». В подальшому ж нотаріус зазначає у заповіті, що «заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання».

Висновком судово-психіатричного експерта № 26 від 05 грудня 2019 року було встановлено, що ОСОБА_8 на момент укладання заповіту 14 січня 2019 року та договору дарування 02 лютого 2019 року виявляв ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі вираженого розладу особистості та поведінки внаслідок судинної патології головного мозку.

У той період часу (на момент складання заповіту 14 січня 2019 року та договору дарування 02 лютого 2019 року) він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 165 - 168 том 1).

Вказаний висновок складено комісійно у складі трьох експертів КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради: Звєрєвої В.Ю. (доповідач), Андрейко М.Ф. (голова комісії) та Головачук В.А .

Крім того, на підставі постанови старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області, в рамках кримінального провадження №0000833, була проведена судово-психіатрична експертиза щодо психічного стану здоров`я ОСОБА_8 у період з 28 листопада 2018 року по 18 лютого 2019 року (а.с. 213 - 216 том 1). Де у відповідності до висновку судово-психіатричного експерта № 80 від 06 жовтня 2020 року, ОСОБА_8 в період з 28 листопада 2018 року по 18 лютого 2019 року, в т.ч. на момент укладання заповіту 14 січня 2019 року та договору дарування 02 лютого 2019 року, виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у формі вираженого розладу особистості та поведінки внаслідок судинної патології головного мозку. У той період часу за своїм психічним станом він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , суд першої інстанції правильно виходив з того, що в матеріалах цивільної справи наявна медична документація, на підставі якої та в системному логіко-правовому аналізі наданих та витребуваних судом доказів, можна дійти висновку, що в період укладання ОСОБА_8 оскаржуваних правочинів, він знаходився в тяжкому психічному стані, що не дозволяв йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Такий психічний стан ОСОБА_8 під час вчинення ним правочинів підтверджується також висновками судово-психіатричного експерта № 26 від 05 грудня 2019 року та № 80 від 06 жовтня 2020 року, а також показами допитаних у судовому засіданні сімейного лікаря ОСОБА_14 та судового експерта Звєрєвої І.Ю., які є фаховими медичними працівниками.

На переконання суду першої інстанції, матеріали цивільної справи містять достатні та беззаперечні докази для прийняття рішення по справі про визнання заповіту від 14 січня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 14, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заньком Е.П., а також договору дарування 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 від 02 лютого 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заньком Е.П., недійсними.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги адвоката Логойда О.В. в інтересах ОСОБА_1 про те, що взята судом за основу рішення експертиза про психічний стан ОСОБА_8 під час вчинення ним правочинів, викликає сумніви, є однобокою та необ`єктивною, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом в повній мірі досліджено висновок експертизи в сукупності з іншими доказами, в тому числі з показами свідків, та надано усім доказам у справі об`єктивну оцінку. Будь-які інші підстави ставити під сумнів висновок експертизи у суду були відсутні.

В матеріалах справи не міститься жодного доказу на спростування поставленого ОСОБА_8 медичного діагнозу щодо наявності у нього психічного захворювання на час укладення спірних правочинів, зокрема в матеріалах справи відсутні будь - які інші висновки лікарів або інші належні та допустимі докази на його спростування.

При проведенні посмертної судово-психіатричної експертизи судовими експертами були додержані всі вимоги чинного законодавства, в межах їх компетенції та повноважень, на підставі інформації та документів, наявних на час проведення експертизи. Відповідь на поставлені питання щодо того, чи міг ОСОБА_8 на момент укладення заповіту 14 січня 2019 року та договору дарування 02 лютого 2019 року, усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, викладена повно та відповідає іншим фактичним даним, дослідницька частина узгоджена з підсумковою частиною висновку, висновок експертизи обґрунтований та узгоджений з іншими матеріалами справи, тому зазначений висновок посмертної судово-психіатричної експертизи є об`єктивним, достовірним та правдивим, а відтак повинен бути покладений в основу судового рішення стосовно вирішення заявленого позову та визнання заповіту та договору недійсними.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом було безпідставно відхилено покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції вірно зазначав, що вони безпосередньо приймали участь при оформленні заповіту ОСОБА_8 , а ОСОБА_12 також при укладанні договору дарування частки квартири, які наразі оскаржуються в судовому порядку та в разі встановлення протиправності в їх діях, при укладенні заповіту та посвідченні договору дарування, останнє буде мати для свідків юридично визначені наслідки, що, за таких умов, може вплинути на їх неупередженість та мати ознаки особистої зацікавленості у результаті розгляду даної справи.

Покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_8 до самої смерті був психічно здоровим та знаходився у цілком адекватному стані, суд вірно вважав необґрунтованими та безпідставними, оскільки такі посилання є візуальним спостереженням та суб`єктивною оцінкою свідків, жоден з яких не має спеціальної освіти (медичної) для достовірної оцінки поведінки ОСОБА_8 та більш того, суперечать висновкам судових експертиз.

Інші доводи апеляційної скарги адвоката Логойда О.В. в інтересах ОСОБА_1 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, доводи апеляційної скарги також були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким надана оцінка, а тому додатковому правовому аналізу не підлягають.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Логойди Олександра Владиславовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко