Справа № 643/8869/21
Провадження № 2/643/1148/22
УХВАЛА

17.01.2022 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

заяву ОСОБА_1

про відвід судді Новіченко Н.В. у справі № 643/8869/21

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»

Комунальне підприємство «Харківводоканал»

про стягнення 52 978, 73 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В. перебуває справа № 643/8869/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Відповідачем було подано заяву про відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/8869/21, мотивовану тим, що у відповідача наявні сумніви у здатності судді Новіченко Н.В. безсторонньо та належним чином здійснювати правосуддя, неупереджено ставитися до всіх учасників справи. На думку відповідача дії судді свідчать про пряму зацікавленість та заангажованість на користь позивача ОСОБА_2 , отже подальший розгляд справи суддею Новіченко Н.В. не є можливим, бо викликає сумніви в неупередженості судді. Відповідач зазначає, що під час проведення судового засідання в залі був присутній вільний слухач, який не надав ніякого документа про посвідчення особи і розташувався біля позивача. На протязі усього засідання він надавав вказівки позивачеві, що відповідати на запитання судді, тобто цей чоловік явно допомагає позивачці, але чомусь не оформлює ці відносини правовим чином. Також, з реєстру декларацій НАЗК відповідачу стало відомо про те, що чоловік судді Новіченко Н.В. працює в Головному управління державної податкової служби у Харківській області на посаді завідувача сектору охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації (станом на 2019 р. був кандидатом на цю посаду) разом з позивачем по справі - ОСОБА_2 , що займає посаду - головний державний інспектор відділу кадрового адміністрування управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу (станом на 2020 р.). Ймовірно, що саме позивач і займалася оформленням працевлаштування чоловіка судді на посаду. Таким чином, чоловік судді та позивач по справі дуже добре знайомі. Крім того, відповідач стверджує, що суддею прийнято рішення про залучення до участі у цивільній справі № 643/8869/21 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Комунальне підприємство «Харківовдоканал» та Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», що викликає у відповідача обґрунтований сумнів у неупередженості судді. Також викликає сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Новіченко Н.В. те, що вона вже вважає, та дала зрозуміти це стороні відповідача, що вина відповідача, як власника квартири АДРЕСА_1 є вже доведеною, а тому не має сенсу досліджувати будь-які інші докази для встановлення істини у даній справі. На підтвердження цього можна навести приклад про відхилення клопотання сторони відповідача про призначення судово-будівельної експертизи у даній справі, належного з`ясування того, де саме розташоване місце аварії, з якого відбулось залиття квартири позивача в зоні відповідальності КП «Харківводканал», чи в зоні відповідальності відповідача, яка є власником квартири АДРЕСА_1 . Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про призначення судово-будівельної експертизи суддя Новіченко Н.В. позбавила можливості відповідача надати належні та допустимі докази на підтвердження власної позиції, та , таким чином , уникнула необхідності з`ясувати істину у справі та належного і законного вирішення вищевказаної цивільної справи по суті спору. Також суддя відмовилася вважати поданий до суду висновок експерта № ЕС-1701-1-1824.21 за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 643/8869/21, провадження № 2/643/4047/21, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 52 978,73 грн. висновком саме судової експертизи у якості доказу. Клопотання відповідача про виклик важливих свідків , вже двічі подане (09.08.2021 р. та 18.10.2021 р.), суддею Новіченко Н.В. просто не задовольняються без усяких пояснень.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про відвід судді Новіченко Н.В., суд зазначає наступне.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях статей 36-41 Цивільного процесуального кодексу України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з цим було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було унормовано у статті 36 Цивільного процесуального кодексу України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

При вирішенні справи «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Відповідно до частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За змістом частини третьої статті 39 Цивільного процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим.

У частині четвертій статті 39 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Цивільний процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно довести наявність упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Разом з тим, подана відповідачем заява не містить жодних обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості судді Новіченко Н.В., та можуть бути підставою для її відводу від розгляду справи відповідно до статей 36, 37 Цивільного процесуального кодексу України.

Доводи відповідача про те, що у підготовчому засіданні був присутній вільний слухач, який за твердженням відповідача допомагав позивачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засада судочинства є гласність судового процесу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Будь-яка особа має право бути присутньою у відкритому судовому засіданні. Від особи, яка бажає бути присутньою у судовому засіданні, забороняється вимагати будь-які документи, крім документа, що посвідчує особу. Особи, які бажають бути присутніми у судовому засіданні, допускаються до зали судових засідань до початку судового засідання або під час перерви.

За таких обставин, видалення вільного слухача із зали судового засідання за відсутності жодних на те підстав та без вмотивованого судового рішення призведе до порушення такої конституційної засади судочинства як гласність судового процесу. Жодних заяв та клопотань про проведення закритого судового засідання учасниками справи не заявлялось.

За таких обставин, присутність у підготовчому засіданні вільного слухача жодним чином не свідчить про необ`єктивність та неупередженість судді.

Доводи відповідача з приводу того, що чоловік судді працює в Головному управлінні державної податкової служби у Харківській області на посаді завідувача сектору охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації разом з позивачем по справі - ОСОБА_2 , що займає посаду - головний державний інспектор відділу кадрового адміністрування управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу взагалі є надуманими та безпідставними, оскільки чоловік судді у вересні 2020 року лише подавав документи для участі у конкурсі на цю посаду, у тому числі декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування як кандидата на цю посаду, проте в подальшому відмовився від зайняття цієї посади, працевлаштований не був і жодного дня в Головному управління державної податкової служби у Харківській області не працював. З позивачем він взагалі не знайомий і жодного відношення до нього не має.

У контексті поданої заяви суд звертає увагу відповідача на приписи частини четвертої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 488/4653/18 зазначено, що аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини. Для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло- та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги, правовідносини між якими, що виникають у процесі її створення, надання та споживання, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Враховуючи вищевикладене, з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи враховуючи, що відповідач заперечує проти того, що причиною залиття квартири стало руйнування крану внутрішньоквартирної розводки холодного постачання у квартирі АДРЕСА_2 , суд залучив до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» та Комунальне підприємство «Харківводоканал».

Одночасно, суд звертає увагу відповідача на те, що наразі судом не розглянуто та не прийнято процесуального рішення щодо клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи, а його розгляд було відкладено до встановлення фактичних обставин справи.

При цьому, під час проведення підготовчого засідання суд відповідно до ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяючи учасникам судового процесу в реалізації ними прав, лише роз`яснював відповідачу питання, які входять до предмету дослідження судового експерта з урахуванням вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

За таких обставин, доводи відповідача в частині того, що суддя відмовила у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи, чим позбавила можливості відповідача надати належні та допустимі докази на підтвердження власної позиції, та, таким чином, уникнула необхідності з`ясувати істину у справі та належного і законного вирішення вищевказаної цивільної справи по суті спору є безпідставними та суперечать фактичним обставинам справи.

З приводу клопотання відповідача про виклик свідків суд зазначає, що його розгляд також було відкладено до встановлення фактичних обставин справи, і буде вирішено судом за наслідками проведення підготовчих дій, передбачених ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України.

Інші наведені відповідачем доводи щодо сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді Новіченко Н.В., мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу чи факту вчинення дій, які б свідчили про упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність судді, не наведено.

Крім того, з доводів відповідача у цій справі не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді.

Враховуючи наведене, викладені у заяві відповідача про відвід судді Новіченко Н.В. доводи мають суб`єктивний для відповідача характер, та не свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді Новіченко Н.В. при розгляді справи № 643/8869/21, у зв`язку з чим заявлений відвід є необґрунтованим.

У силу приписів частини 3 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36, 40, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1.Визнати заявлений ОСОБА_1 відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/8869/21 необґрунтованим.

2.Заяву про відвід судді передати для розгляду в порядку, визначеному ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Н.В. Новіченко