Запорізький Апеляційний суд
Пр. № 22-ц/807/571/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною заявою (а.с. 1-6), в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий лист, виданий 24.12.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 28.11.2014 року у цивільній справі № 755/30256/14-ц, прийнятої за рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26 вересня 2014 року у справі № 1518/1 про солідарне стягнення на користь АТ «Укрсоцбанк» з ФОП ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 994988,62 грн. та третейського збору в сумі 10340,89 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Стеценка А.В. (а.с. 10).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2021 року (а.с. 11) справу передано на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, заявник ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 19-22) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду в іншому складі суду.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 23).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 22 грудня 2021 року (а.с. 27), дану справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.с. 28).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заінтересована особа - АТ «Альфа-Банк» подало відзив на вищезазначену апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 у цій справі (а.с. 34-35).

Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом взагалі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга заявника ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1,3 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, передаючи вищезазначену цивільну справу за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва, керувався ст.ст. 432, 446 ЦПК України та виходив із такого.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник просить суд визнати виконавчий лист № 755/30256/14-ц, виданий Дніпровським районним судом м. Києва, на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 26.09.2014 по справі №1518/1 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» грошових коштів у розмірі 994988,62 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на те, що виконавчий лист № 755/30256/14-ц, який заявник просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виданий 28.11.2014 Дніпровським районним судом м. Києва, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні передбачені законом підстави для розгляду зазначеної заяви Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність передати вищезазначену заяву за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва, як суду, яким було видано виконавчий лист, щодо визнання якого таким, що не підлягає виконанню, заявлено вимоги.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 не спростовують обставин, правильно встановлених судом першої інстанції у цій справі, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, є безпідставними, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Судом першої інстанції у цій справі було правильно встановлено, що саме Дніпровським районним судом м. Києва, хоча й на виконання вищезазначеного рішення третейського суду, був виданий виконавчий лист № 755/30256/14-ц, який боржник за заявою, а не за позовом у цій справі, просить визнати таким, що не підлягає виконанню.

Тому, саме Дніпровський районний суд м. Києва й має розглядати дану заяву в порядку ст. 432 ЦПК України «…визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню», як суд, який видав цей виконавчий лист, незалежно від того, що:

- він по суті справу № 1518/1 (про солідарне стягнення на користь АТ «Укрсоцбанк» з ФОП ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 994988,62 грн. та третейського збору в сумі 10340,89 грн.) не розглядав;

- та за даними, що містяться у виконавчому листі, який видано компетентним судом на виконання рішення третейського суду , боржник - ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до юрисдикції Орджонікідзевського району м. Запоріжжя.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 .

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною заявника апеляційному суду не надані.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Ухвалою суду першої інстанції, що є предметом апеляційного оскарження у цій справі, не порушено права заявника на доступ до правосуддя.

Додаткові зайві посилання суду першої інстанції у цій справі на ст. 446 ЦПК України (підсудність справ), яка у даному випадку є загальною нормою права у розділі VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)" ЦПК України, поряд із правильним застосуванням судом першої інстанції також ст. 432 ЦПК України, як спеціальної норми для вирішення процесуального питання у цій справі оскаржуваною ухвалою, не можуть бути підставою для скасування апеляційним судом правильної по суті ухвали суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 .

При вищевикладених обставинах, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням вимог ЦПК України, а тому апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування цієї ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, у разі відмови заявнику у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 12, 141, 353, 367, 369 ч. 2, 371-372, 374-375, 381-384, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 11.01.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.