Ухвала

13 січня 2022 року

місто Київ

справа № 172/1195/19

провадження № 61-20499ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., дослідив касаційну скаргу Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор»

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Садове» до Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор», ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович, Васильківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Садове» (далі - ТОВ «Садове») у жовтні 2019 року звернулося до суду з позовом, у якому просило:

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 11 червня 2017 року, укладений між Фермерським господарством «Агрофірма «Віктор» (далі - ФГ «Агрофірма «Віктор») та ОСОБА_1 ;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С. І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (право оренди земельної ділянки) від 09 серпня 2018 року щодо реєстрації права оренди земельної ділянки;

- визнати право оренди спірної земельної ділянки за ТОВ «Садове» на підставі договору оренди землі від 01 серпня 2014 року, укладеного між ТОВ «Садове» та

ОСОБА_1 виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 4, 726 га, кадастровий номер :02:003:0094, укладений 11 червня 2017 року між ФГ «Агрофірма «Віктор» та ОСОБА_1 .

Скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С. І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (право оренди земельної ділянки), індексний номер 42473474 від 09 серпня 2018 року щодо реєстрації права оренди земельної ділянки, площею 4, 726 га, кадастровий номер :02:003:0094.

В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року залишено без змін рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року.

Постановою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року скасовано постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, встановив порушення норм процесуального права, те, що апеляційний розгляд справи відбувся без повідомлення учасників справи.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року залишено без змін рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Фермерське господарство «Агрофірма «Віктор» (далі - ФГ «Агрофірма «Віктор») 15 грудня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року в частині задоволення позовних вимог.

Заявник визначив як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень таке:

- (1) неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права;

- (2) відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах;

- (3) суд апеляційної інстанції, без виходу у нарадчу кімнату, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом справи № 172/319/20 про визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки від 01 серпня 2014 року, на підставі якого позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Садове» у цій справі (№ 172/1195/19) просило визнати право оренди;

- (4) суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили докази на підтвердження того, що позивач з 2007 року не обробляє спірну земельну ділянку, з цього часу не сплачував орендну плату та земельний податок;

- (5) суд апеляційної інстанції встановив обставини на підставі недопустимих доказів щодо того, що відповідач ФГ «Агрофірма «Віктор» перешкоджало позивачу обробляти спірну земельну ділянку, а також на підставі припущень без підтвердження певними засобами доказування.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання.

Від заявника у грудні 2021 року поштовим зв`язком надійшли документи на підтвердження сплати судового збору у визначеному Судом розмірі та виправлена касаційна скарга.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник визначив як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень таке:

- (1) неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права;

- (2) відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах;

- (3) суд апеляційної інстанції, без виходу у нарадчу кімнату, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом справи № 172/319/20 про визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки від 01 серпня 2014 року, на підставі якого позивач ТОВ «Садове» у цій справі (№ 172/1195/19) просило визнати право оренди;

- (4) суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили докази на підтвердження того, що позивач з 2007 року не обробляє спірну земельну ділянку, з цього часу не сплачував орендну плату та земельний податок, а також рішення у справі № 172/764/17;

- (5) суд апеляційної інстанції встановив обставини на підставі недопустимих доказів, а саме, що відповідач ФГ «Агрофірма «Віктор» перешкоджало позивачу обробляти спірну земельну ділянку, на підставі припущень без підтвердження певними засобами доказування.

2.1. Верховний Суд констатує, що наведений заявником другий довід не відповідає вимогам пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки заявником не зазначено, щодо якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

2.2. Також заявником наведено четвертий довід про недослідження судами першої та апеляційної інстанцій доказів (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

За правилом пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених

пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Тобто обов`язковою умовою для застосування положень пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України є визначення та наведення заявником підстав касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.

Зміст касаційної скарги не містить доводів касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій на підставі пунктів 1, 2 частини другої статті 389 ЦПК України, а наведений заявником пункт 3 наведеної норми процесуального закону Верховний Суд визнає необґрунтованим.

Щодо наведених правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/5394/15-г, від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16, від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11, від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц, від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19, заявник у виправленій касаційній скарзі зазначив, що зазначені висновки підлягають застосуванню лише Верховним Судом під час визначення справ, які є тотожними.

За наведених обставин Верховний Суд не враховує під час відкриття касаційного провадження у цій справі, наведені заявником підстави касаційного оскарження, які на його переконання відповідають пункту 3 частини другої статті 389 та пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

2.3. Натомість Верховний Суд відкриває касаційне провадження у справі № 172/1195/19 на підставі пунктів 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України з урахуванням наведених ФГ «ФГ Агрофірма «Віктор» обґрунтувань таких підстав касаційного оскарження:

- суд апеляційної інстанції, без виходу у нарадчу кімнату, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом справи № 172/319/20 про визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки від 01 серпня 2014 року, на підставі якого позивач ТОВ «Садове» у цій справі (№ 172/1195/19) просило визнати право оренди;

- суд апеляційної інстанції встановив обставини на підставі недопустимих доказів, а саме, що відповідач ФГ «Агрофірма «Віктор» перешкоджало позивачу обробляти спірну земельну ділянку, на підставі припущень без підтвердження певними засобами доказування.

IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Васильківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 172/1195/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Садове» до Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор», ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович, Васильківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права оренди земельної ділянки.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак