18.01.2022
Справа № 642/154/22
Провадження № 2/642/840/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши матеріали позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дочку, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дочку, у якій просить стягнути зі ОСОБА_2 на користь повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову та до відновлення працездатності ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Главою 16 «Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання» Сімейного кодексу України регламентовано підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання.

Так, стаття 198 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Вказана правова норма не конкретезиує хто саме має право звертатися до суду з позовом про утримання - один з батьків, чи повнолітя непрацездатна особа.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча і є непрацездатною, але є повнолітньою особою, оскільки 09.01.2021 року досягла вісімнадцятирічного віку, а тому у відповідності до частини 1 статті 6 СК України не має правового статусу дитини.

Відповідно до частин 1-2, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну працездатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно із ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керуватися ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 34 ЦК України передбачено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (частина 1 ст. 36 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до частини 1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Отже, позивач в порушення вимог ст. 175 ЦПК України не зазначила підстав звернення до суду в інтересах повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не є особою, дієздатність якої обмежена, крім того, недієздатною її також не визнано.

Разом з цим, частина перша статті 88 СК України конкретезує, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Отже, керуючись статтею 88 СК України, саме один із батьків повнолітньої особи (з інвалідністю) має право на звернення з позовною вимогою про утримання сина (доньки).

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне роз`яснити позивачу вищевказані правові норми, залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу можливість конкрезувати спосіб захисту його прав або інтересів, передбаченого законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Також, всупереч вимог ст. 95, 177 ЦПК України, копії письмових доказів, додані до заяви, не засвідчені належним чином.

Звертається особлива увага заявника на вимоги, встановлені статтею 95ЦПКУкраїни щодо доказів, які подаються до суду.

Відповідно до положень вказаної процесуальної норми письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Пунктом 5.26 ДСТУ 4163-2020 «Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 р. № 144, визначено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Всупереч вимог ст. 95, 177 ЦПК України, копії письмових доказів, додані до заяви, не засвідчені належним чином.

Крім того, позивачем не викладено у повній мірі обставини, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, а саме: не вказано матеріальне становище відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дочку - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків на протязі десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Бородіна