БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/9/22
Провадження № 2-н/497/9/22
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

11.01.2022 року м. Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області Кодінцева Світлана Володимирівна, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» про видачу судового наказу про стягнення суми боргу за послуги постачання природного газу з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2022 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги газопостачання в розмірі 15 216.37 гривень (п`ятнадцять тисяч двісті шістнадцять гривень тридцять сім копійок) та суму судового збору в розмірі 227.00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно положень п. 1 ч. 2, ч. 3 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року N 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до п. 3 частини 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 ЦПК України.

Зі змісту ч. 5 ст. 165 ЦПК України вбачається, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

За приписами п.2 ч.2 ст.163 ЦПК України - у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, […].

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як вбачається з частини 3 ст.163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно ч.3 ст.58 ЦПК України юридична особа бере участь у розгляді справи, в тому числі, через свого представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 ЦПК України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Як вбачається з матеріалів поданої заяви, заявником є ТОВ «Одесагаз - постачання», яка підписана представником ТОВ «Одесагаз - постачання» Климович І.Л., та до неї додана довіреність №21/р8-21-012 від 02.01.2021 року, видана ТОВ «Одесагаз - постачання» в особі директора Малейчик І.Т., який діє на підставі Статуту, та якою уповноважено Климович І.Л. представляти інтереси ТОВ «Одесагаз - постачання» в судових органах України будь-якої ланки.

Однак, у заяві та додатках до неї відсутні посилання на докази в підтвердження обрання та призначення ОСОБА_2 на посаду директора ТОВ «Одесагаз - постачання», який діє на підставі Статуту, та як наслідок, наявності у ОСОБА_3 процесуальної дієздатності на вчинення процесуальних дій в інтересах ТОВ «Одесагаз - постачання».

Крім того, відсутня також виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де зазначається керівник ТОВ «Одесагаз - постачання».

Окрім цього, у своїй заяві представник зазначає, що для проведення розрахунків ТОВ «Одесагаз-Постачання» на ім`я споживача « ОСОБА_1 » зареєстровано особовий рахунок № НОМЕР_1 та станом на 31.11.2021 року по зазначеному рахунку обліковується заборгованість в сумі 15 216.37 гривень за поставлений природний газ у (період) з січня 2020 року по листопад 2021 року.

З заяви слідує, що заборгованість нарахована на фактичні показання лічильника природного газу, що підтверджується фінансовим станом особового рахунку боржника.

Однак, з доданого Фінансового стану на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що з грудня 2020 року по листопад 2021 року показники лічильника взагалі не фіксувалися, та дані відсутні, а відтак відсутні підстави стверджувати, що заборгованість нарахована по фактичним показникам лічильника.

Крім того, додано лише копію Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам взагалі не підписаний ОСОБА_1 .

Відповідно до роз`яснень п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року N 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» у разі заявлення вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Однак, до заяви про видачу судового наказу не додано будь-яких доказів щодо фактичного споживання природного газу, зокрема акту звіряння фактично використаних обсягів природного газу або відомостей про контрольне зняття показань лічильника газу. На підтвердження заборгованості за послуги розподілу природного газу представником заявника НЕ надано розрахунок заборгованості по особовому рахунку боржника. Розрахунок, який наведений в заяві не містить належним чином проведених розрахунків щодо вартості за послугу з розподілу природного газу за кожен місяць надання послуги; не містить визначеного заявником тарифу щодо плати за послугу з розподілу газу; не має інформації про посаду особи, яка здійснила нарахування та облік боргу.

За встановлених обставин в їх сукупності розмір заборгованості, який представник заявника просить стягнути з боржника не можна вважати безспірним, а тому, всупереч вимогам ч. 3 ст. 19 ЦПК України, щодо нього може існувати спір про право.

Пунктом 1 частини 1 статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України.

Тож, враховуючи наведе вище, суддя прийшла до висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-постачання» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги постачання природного газу в розмірі 15 216.37 гривень подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, а тому необхідно відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви з підстави, передбаченої п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.58, 62, 163, 165, 166, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» про видачу судового наказу про стягнення суми боргу за послуги постачання природного газу з ОСОБА_1 - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви з підстави, передбаченої п.п. 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги через Болградський районний суд Одеської області.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Кодінцева