КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 755/7181/20

провадження № 22-ц/824/1213/2022

17 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Простір» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року в складі судді Сирбул О. Ф.,

встановив:

13.02.2019 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Простір» (далі - ОСББ «Простір») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 31 289,97 грн, збитки від інфляції - 5 078,11 грн, 3% річних - 1 504,26 грн, всього 37 872,34 грн. Також просило стягнути витрати на професійну правничу допомогу - 2 500 грн та 1 921 грн - по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання з оплати спожитих житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим за період з квітня 2016 року по грудень 2018 року включно виникла заборгованість в сумі 31 289,97 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Простір" заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, у розмірі 37 872,34 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн та витрати на правову допомогу в сумі 2 500 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року, стягнувши з неї на користь ОСББ "Простір" 6 406,11 грн - основний борг, 1 600,70 грн - збитки від інфляції, 391,93 грн - три проценти річних.

Також просить стягнути з ОСББ "Простір" на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги - 2 881,50 грн, судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 8 500 грн.

Відповідач не погоджується з вартістю наданих позивачем послуг з холодного водопостачання в сумі 21 951,28 грн.

Посилається на ті підстави, що відповідно до акту на заміну лічильника в квартирі АДРЕСА_1 станом на 18 жовтня 2019 року зафіксовано, що згідно показників лічильників з 2001 по 2019 рік спожито холодної води 977 куб.м.

В той же час, в довідці-розрахунку та своїх поясненнях позивач вказує, що оскільки відповідач не надавав показників лічильників, ним було здійснено розрахунок вартості послуг з холодного водопостачання за різницею між загальнобудинковим лічильником та показниками обсягів спожитої питної води споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами комерційного обліку, зокрема за квітень 2016 року на суму 618,73 грн, за травень-червень 2016 року на суму 670,64 грн за місяць, за липень та вересень 2016 року на суму 764,24 грн за місяць, в серпні 2016 року та жовтні 2016 року на суму 754,24 грн за місяць, листопаді-грудні 2016 року - 784,24 грн за місяць, з січня 2017 року по травень 2018 року в сумі 884,24 грн за місяць.

З урахуванням тарифів, встановлених відповідно до постанови НКРЕКП від 26.11.2015 із змінами та доповненнями, на холодне водопостачання в м. Києві ( з 02 серпня 2016 року - 6,84 грн за куб.м., з 29.11.2017 по 27.06.2018 - 8,28 грн за куб.м., з 28.06.2018 - 8,784 грн за куб.м.) позивач фактично вказує, що ним було надано, а відповідачем спожито з серпня 2016 року по травень 2018 року 2 624,28 куб.м. холодної води.

Вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині не відповідає обставинам справи.

Всупереч положень п.4 ч.3 ст.10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" позивачем не надано суду показників загальнобудинкового вузла комерційного обліку спожитої питної води; не вказано у довідці-розрахунку обсягів витраченої питної води на загальнобудинкові потреби; не надано показників обсягів спожитої питної води споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами комерційного обліку; не надано переліку приміщень, які не обладнані вузлами розподільчого обліку та кількості осіб у них, які фактично користуються такими послугами.

Відсутність вказаних показників не дає змоги достеменно здійснити перевірку вартості спожитої питної води (ХВП) у заявленій позивачем сумі 21 951,28 грн.

Позивачем у період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2018 року надано житлово-комунальні послуги без врахування послуг з ХВП на суму 31 416,61 грн. До суми сплачених позивачем коштів не було включено платежі відповідача за квітень 2016 року в сумі 394,55 грн, за травень 2016 року в сумі 384,91 грн, за грудень 2018 року в сумі 2 153,22 грн, а всього 2 932,68 грн, які не були взяті судом першої інстанції до уваги.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Простір" за період з 01 квітня 2016 року по 31.12.2018 підлягає стягненню основний борг у розмірі 6 406,01 грн, розмір інфляційних збитків - 1 600,70 грн, 3% річних - 391,93 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що остання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог. При цьому суд критично віднісся до наданого відповідачем розрахунку розбіжностей у нарахованих сумах за надані житлово-комунальні та інші послуги, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів фактичної оплати сум заборгованості, які зазначено у вказаному розрахунку та які могли б поставити під сумнів розрахунок заборгованості, складений позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 197-С/КІ від 05.01.2004 року.

Згідно зі ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до ст. 4 цього Закону, об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до ст. 15 цього Закону співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням; запобігати псуванню спільного майна, інформувати органи управління об`єднання про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання; дотримуватися чистоти у місцях загального користування та тиші згідно з вимогами, встановленими законодавством. Статутом об`єднання можуть бути встановлені інші обов`язки співвласників.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Судом встановлено, що власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , створено ОСББ «Простір».

Відповідно до Статуту ОСББ «Простір», метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ним своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.

Відповідно до наданої ОСББ «Простір» довідки-розрахунку про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг по особовому рахунку № НОМЕР_1 (квартира АДРЕСА_1 ) за період з квітня 2016 року по грудень 2018 року за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 31 289,97 грн.

Доводи апеляційної скарги в частині недоведеності обсягу спожитих послуг з постачання холодної води за період з серпня 2016 року по травень 2018 року на загальну суму 21 951,28 грн є необґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості.

У відповідності до п. 12 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року були затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила).

Згідно пункту 9 Правил (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік.

Відповідно до пункту 10 Правил оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Пунктом 11 Правил передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

Відповідачем не надано доказів надання позивачу щомісячної інформації про обсяг спожитої холодної води за період з серпня 2016 року по травень 2018 року відповідно до показань лічильників, які з 2001 року були встановлені в квартирі відповідача.

Та обставина, що відповідно до акту на заміну лічильників у вказаній квартирі з 2001 по 2019 рік спожито холодної води 977 куб. м., не спростовує правильності наданого позивачем розрахунку.

Матеріали справи не містять доказів відсутності у відповідача можливості витребувати у позивача дані показників загальнобудинкового вузла комерційного обліку спожитої питної води, обсяги витраченої питної води на загальнобудинкові потреби, показники обсягів спожитої питної води споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами комерційного обліку, перелік приміщень, які не обладнані вузлами розподільчого обліку та кількості осіб у них, які фактично користуються такими послугами тощо з метою спростування наданого суду розрахунку.

Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги в тій частині, що до суми сплачених коштів не було включено всі здійснені відповідачем платежі.

Як вбачається з наданої відповідачем квитанції, рахунок за комунальні послуги за квітень 2016 року на загальну суму 384,91 грн було сплачено відповідачем 30 травня 2016 року (а.с.59). При цьому в розрахунку заборгованості за червень 2016 року позивачем враховано сплату відповідачем 728,86 грн. Доказів того, що вказана сума не включала в себе також сплачену в кінці травня 2016 року суму 389,01 грн суду надано не було.

Відповідно до наданих відповідачем дублікатів квитанцій, відповідачем сплачено: 30.06.2018 - 720,29 грн, 31.07.2018 - 682,85 грн, 31.08.2018 - 616,61 грн, 30.09.2018 - 754,67 грн, 31.10.2018 - 745,89 грн, 01.12.2018 - 1 296,87 грн. Вказані суми повністю враховані позивачем у наданому суду розрахунку за той місяць, в якому вони були сплачені (а.с.60-65). Платіж в сумі 2 153,22 грн сплачено 28.01.2019 року, поза межами спірного періоду (а.с. 66).

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк