Справа №534/1820/21
Провадження №2/534/227/22
19 січня 2022 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Солохи О.В., з участю секретаря судового засідання Гончар С.Т.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати договір купівлі-продажу від 05 січня 1998 року та договір купівлі продажу від 11 листопада 1999 рокузареєстровані Комсомольською універсальною біржею, дійсними.
Заявлені вимоги мотивує тим, що 05 січня 1998 року вона ( ОСОБА_1 ) купила у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , про що уклали відповідний договір. Даний договір купівлі-продажу був зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржею за №198 від 05 січня 1998 року, зареєстрованого Кременчуцьким МБТІ за реєстраційним №4/330. У технічному паспорті на квартиру Кременчуцьким МБТІ був проведений відповідний запис щодо зміни власників згаданого нерухомого майна на ОСОБА_1 .. У подальшому 11 листопада 1999 року ОСОБА_1 продала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках 1/2 частку вказаної квартири про що уклали відповідний договір. Даний договір купівлі-продажу був зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржею за №205 від 11 листопада 1999 року, зареєстрованого Кременчуцьким МБТІ за реєстраційним №4/330. На даний час позивач не може вільно розпорядитися своєю власністю, оскільки договіри купівлі-продажу квартири не посвідчені нотаріально, виникла необхідність у зверненні до суду.
Ухвалою суду від 03 листопада 2021 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи .
Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились.
Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві прохала слухати справу у її відсутність та відсутність її представника, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористалися.
У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 19 січня 2022 року судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи.
У зв`язку з неявкою сторін фіксація розгляду справи технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.
Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що 05 січня 1998 року за №198 Комсомольською універсальною товарною біржею зареєстрований договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Кременчуцьким МБТІ був проведений відповідний запис щодо зміни власника нерухомого майна на позивача ОСОБА_1 реєстровий № 330 у реєстровій книзі № 4 від 08 січня 1998 року.
За договором ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 за договірною ціною. Продавець одержав гроші в повній сумі. Обидві сторони виконали умови угоди, проте не посвідчили її в нотаріальній конторі.
11 листопада 1999 року за №205 Комсомольською універсальною товарною біржею зареєстрований договір купівлі-продажу 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Кременчуцьким МБТІ був проведений відповідний запис щодо зміни власника нерухомого майна на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 реєстровий № 330 у реєстровій книзі № 4 від 20 листопада 1999 року.
За договором ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбала в рівних частинах 1/2 частку квартиру АДРЕСА_1 за договірною ціною. Продавець одержав гроші в повній сумі. Обидві сторони виконали умови угоди, проте не посвідчили її в нотаріальній конторі.
Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Оскільки спірні правовідносини виникли у 1999 році, тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, дані цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963 року.
За змістом ст.ст.128,153 ЦК УРСР 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
При цьому, згідно ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Згідно ч. 1ст. 47 ЦК УРСР 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
При цьому, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» згідно частини другої якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. При цьому, така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Дані положення були чинними і на час спірних правовідносин.
Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2ст. 47 ЦК УРСР, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
Так, Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13.12.1995, передбачали таку підставу для державної реєстрації об`єктів нерухомого майна як договори купівлі-продажу, зареєстровані біржою.
В свою чергу, пунктом 27 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 р. N 18/5 (в редакції станом на момент укладення договору купівлі-продажу) встановлено, що відповідно до чинного законодавства обов`язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання) жилого будинку, іншого нерухомого майна (статті 227,242,244,426 Цивільного кодексу).
Так, покупець ОСОБА_1 в установленому законом порядку на час спірних правовідносин зареєструвала право власності на нерухоме майно в Кременчуцькому МБТІ, що також підтверджується реєстраційним написом на договорі купівлі-продажу.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи суд приходить до висновку, що при укладанні договорів купівлі-продажу між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам, виконання договорів відбулося, а саме продавець отримав кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до нього перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було ним зареєстровано, а тому позовні вимоги про визнання договорів-купівлі-продажу дійсними підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.263,265 ЦПК України, суд
Цивільний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований 05 січня 1998 року Комсомольською універсальною товарною біржею за реєстровим номером 198, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований 11 листопада 1999 року Комсомольською універсальною товарною біржею за реєстровим номером 205, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;
Повне ім`я відповідачів: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Суддя О.В. Солоха