КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 759/1986/20
провадження № 22-ц/824/1271/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - Ніколаєва Вадима Володимировича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року в складі судді Сенька М.Ф.,

встановив:

31.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ«ТАС»), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.07.2019 о 8.10 год. на 37 км автошляху М-06, в напрямку міста Житомира, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ЗАЗ Lanos», державний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Rav», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження його транспортного засобу.

Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 17.07.2019, у якому зазначено, що ОСОБА_2 визнав свою вину.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 20/12.07.19 від 26.07.2019, виконаного ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 58 142,95 грн.

Розмір витрат на проведення дослідження становить 1 500 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «СГ«ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів серія № АК 9775590 від 03.12.2017. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн.

31.07.2019 позивач звернувся до ПрАТ «СГ "ТАС» з заявою про страхове відшкодування.

Рішенням від 22.08.2019 №11599 ПрАТ «СГ «ТАС» відмовило в виплаті страхового відшкодування.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачу також була заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях, спровокованих постійними переживаннями стосовно пошкоджень автомобіля, зверненнями до страхової компанії, змінами у звичайному способі життя на час відновлення транспортного засобу та приведення свого емоційного стану до рівня, що знову дозволив йому сісти за кермо.

Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням заяви від 02.12.2020 про уточнення позовних вимог, позивач просив суд стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на його користь заподіяну майнову шкоду в розмірі 58 142,95 грн, а з ОСОБА_2 - 20 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди, 1 500 грн - вартість оцінки майна; судовий збір - 840,80 грн; витрати на правову допомогу адвоката Хоменка С. О. - 15 000 грн; витрати на правову допомогу Адвокатського об`єднання «Захист» адвоката Лобуренка С. В. - 15 000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СГ«ТАС» на користь ОСОБА_1 52 698,96 грн страхового відшкодування, 9 825,76 грн судових витрат, а всього 62 524,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди, 2 710,20 грн судових витрат, а всього 7 710,20 грн.

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «СГ «ТАС» - Ніколаєв В.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі. Судові витрати АТ «СГ «ТАС» в розмірі 1 261,20 грн, пов`язані з поданням апеляційної скарги, стягнути з ОСОБА_1 .

Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи ПрАТ «СГ «ТАС» про те, що відповідно до п. 33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії транспортних засобів лише після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди, а не навпаки. В заяві від 22.07.2019 позивач повідомив, що водій після ДТП залишив місце події.

Оскільки водій ОСОБА_2 залишив місце події та не визнав своєї вини у ДТП, позивач був зобов`язаний викликати працівників поліції для встановлення факту ДТП, причини та обставини її настання та винної в ДТП особи.

Жодної експертизи для встановлення вини одного з водіїв у ДТП, яка сталася 17.07.2019, судом не проводилося.

Суд першої інстанції при визначенні розміру страхового відшкодування в сумі 52 698,96 грн не врахував положення абзацу третього пункту 33.2 ст. 33Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ту обставину, що на момент ДТП максимальна виплата за Європротоколом складала 50 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 17.07.2019 о 8.10 год. на 37 км автошляху М-06, в напрямку міста Житомира, сталася ДТП за участю автомобіля «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Toyota Rav», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Учасники ДТП скористалися правом на складання спільного повідомлення про ДТП - Європротокол (а.с.11 т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7344537, чинного на момент ДТП. Страховиком є ПрАТ «СГ «ТАС» (а.с. 124 т.1).

22.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 14, 32, 33 т.1).

31.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про страхове відшкодування. Погодився, що розмір страхового відшкодування складає 59 642 грн 95 коп., в тому числі витрати на послуги експерта - 1 500 грн. (а.с.13 т.1).

Листом від 22.08.2019 ПрАТ «СГ «ТАС» повідомило про відмову у виплаті страхового відшкодування : «Так, як водій ТЗ ЗАЗ/ Lanos н.з. НОМЕР_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, Ви не мали права складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») (а.с. 14 т.1).

Судом встановлено, що відповідно до Звіту №20/12.07.19 від 26 липня 2019 року про оцінку вартості матеріального збитку, складеного ФОП « ОСОБА_3 » ( сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №129/19 віл 18 лютого 2019 р.) вартість матеріального збитку КТЗ «Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 58 142,95 грн, в тому числі ПДВ 5 443,99 грн (а.с.12 т.1).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог до ПрАТ «СГ «ТАС», суд першої інстанції виходив з відсутності доказів, які б вказували на наявність умов, які б виключали можливість складення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Суд дійшов висновку, що факт ДТП було належним чином зафіксовано, а за обставин справи мав місце страховий випадок.

При визначенні розміру відповідальності ПрАТ «СГ «ТАС» в сумі 52 698 грн 96 коп., суд першої інстанції, взявши до уваги Звіт №20/12.07.19 від 26 липня 2019 року, погодився з доводами страховика про те, що вартість матеріального збитку повинна бути зменшена на суму податку на додану вартість, оскільки позивачем не надано документів на підтвердження факту ремонту автомобіля.

Колегія суддів не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

У пункті 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011 року № 698 затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому.

У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, учасники ДТП скористались правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду, яке містить згоду ОСОБА_2 у вчиненні даної ДТП.

Виходячи зі встановлених на підставі наданих сторонами доказів обставин справи, встановивши, що відповідач ОСОБА_2 , підписуючи повідомлення про ДТП (європртокол) вину визнав повністю, відсутність своєї вини у скоєнні ДТП під час розгляду справи не довів, клопотань про призначення судової автотехнічної експертизи відповідачі не заявляли, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на отримання від страховика страхового відшкодування за наслідками даної ДТП.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності вини ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди колегія суддів відхиляє, оскільки зазначену обставину відповідач не довів, що є його процесуальним обов`язком.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Встановивши, що відмова страхової компанії не ґрунтується на жодній із передбачених статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підстав, не враховує оформлення учасниками спільного повідомлення про ДТП і її фактичні обставини, суд першої інстанції, зробивши правильний висновок про необґрунтованість відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування, не врахував, що розмір страхової виплати в такому випадку не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку, в даному випадку 50 000 грн.

Допущене порушення судом першої інстанції норм матеріального права є підставою для зміни ухваленого про справі рішення шляхом зменшення суми страхового відшкодування з 52 698 грн 96 коп. до 50 000 грн.

Судове рішення щодо часткового задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди вказаний відповідач не оскаржує, останнє не стосується прав та обов`язків ПрАТ «СГ «ТАС», а тому у вказаній частині воно не може бути предметом апеляційного розгляду за апеляційною скаргою цього відповідача.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

З огляду на те, що судове рішення першої інстанції змінено шляхом зменшення суми страхового відшкодування на 2 698 грн 96 коп., або 5,12% , що становить 503,08 грн, підлягає зменшенню також визначений судом першої інстанції розмір судових витрат з 9 825,76 грн до 9 322,68 грн.

В рахунок компенсації витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "СГ "ТАС" підлягає стягненню 64,57 грн (1261,20 грн х5,12%).

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - Ніколаєва Вадима Володимировича задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року в частині задоволення позову до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» змінити.

Зменшити суму стягнення страхового відшкодування з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_1 з 52 698 грн 96 коп. до 50 000 грн, а суму судових витрат з 9 825,76 грн до 9 322,68 грн.

В решті рішення суду в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 64,57 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк