Справа № 645/5067/21
Провадження № 2/645/392/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2022 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Ульяніч І.В.
за участю секретаря судового засідання - Погудіної Д.О.
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_2 , через представника - ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів її заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проживав з відповідачкою ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі до 13.11.2007 року. Від даного шлюбу народилася дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2011 року позивач з відповідачем не мешкають однією сім`єю. Всі тяготи щодо виховання та утримання дочки ОСОБА_4 лягли на плечі позивача, тому що відповідачка не виконувала свої обов`язки по вихованню, утриманню, духовному і фізичному розвитку дочки. 03.04.2018 року позивач вже звертався до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , але в силу обставин, що склалися позов, по справі №645/1667/18, провадження №2/645/1334/18, було залишено без розгляду.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.08.2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - залишено без руху.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.08.2021 року провадження по справі відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Також зазначив, що тривалий час відповідачка не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Батько дитини - позивач по справі не просив у відповідачки допомоги на утримання дитини, допомогу у матері просила сама дитина.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про не отримання судових повісток, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст. 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст. 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст. 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Відповідно до положень п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вислухавши представника позивача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 13 ЦПК України).
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13.11.2007 року (свідоцтво про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_1 від 04.12.2007 року).
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 , батьками якої у Свідоцтві про народженні Серії НОМЕР_2 , виданному повторно 19 грудня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, записано сторін по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_2 та перебуває на його утриманні, що підтверджується актом про проживання дитини разом з батьком без реєстрації від 16.08.2021.
Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 03.04.2018 року.
Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», з 01 січня 2022 року установлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.
Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аналізуючи наведені вище норми законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дитини та захисту її інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення.
Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 за минулий період, починаючи з 03.04.2018 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Постановою КЦС ВС від 18.05.2020 року (справа № 215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині.
Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.
Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.
Як вбачається з ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.12.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишено без розгляду. Позивачу було роз`яснено, що залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду після усунення умов, що стали підставою для залишення заяви без розгляду.
Згідно вищевказаної ухвали позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом 03.04.2018 року, тому просить стягнути аліменти саме з 03.04.2018 року.
Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.
Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивач вживав до подачі вказаного позову до суду або після залишення його без розгляду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником не доведено ті обставини, що ОСОБА_3 ухилялась від сплати аліментів на утримання дитини за минулий час, починаючи з 03.04.2018 року, а позивач звертався до неї та намагався їх стягнути, тому обставини, викладені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час слухання справи.
Оскільки відповідач, як мати дитини, матеріальну допомогу на її утримання регулярно не надає, суд задовольняє позов і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині від всього її доходу починаючи з 29.07.2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Одночасно, сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що ОСОБА_2 звільнено від сплати судового збору, з ОСОБА_3 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позову відмовити.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
представник позивача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено 12.01.2022 року.
Головуючий суддя - І.В. Ульяніч