ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4/16-ц Номер провадження 22-ц/814/84/22Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Коротун І.В.

учасники справи:

приватний виконавець

представник стягувача адвокат Шапар Р.Ю.

представник боржника -адвокат Маліннікова Д.К.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Правекс Банк»

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 27 липня 2021 року, постановлену суддею Блажко І.О., повний текст ухвали складено - 27 липня 2021 року

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України ОСОБА_1 , в якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до погашення заборгованості за виконавчим документом у повному обсязі.

Подання мотивовано тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 59501713 з виконання виконавчого листа №554/4/16-ц, виданого 30.05.2019 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення у солідарному порядку із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-банк» заборгованості за кредитним договором №1936/006/07Р від 16.11.2007 року у розмірі 37 762 долари США та відсотки за користування кредитом у розмірі 14180,58 доларів США, а всього 51 942,58 доларів США. Постанова про відкриття виконавчого провадження № 59501713 від 10.07.2019 року направлена рекомендованим листом з повідомленням на адресу боржника, того ж дня було накладено арешт на все майно в межах суми звернення стягнення. Вказані постанови направлені рекомендованими листами з повідомленням про вручення за адресою боржника, яка вказана у виконавчому документі, конверт повернувся на адресу приватного виконавця з відміткою «про закінчення терміну зберігання». 12.07.2019 року приватним виконавцем направлено виклик про обов`язкову явку на прийом до приватного виконавця разом з копією постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням на адресу боржника АДРЕСА_1 , пакет документів було отримано боржником 29.07.2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. На підставі відповіді управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради від 01.08.2019 року встановлено, що боржник зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Вжитими приватним виконавцем заходами встановлено, що за боржником зареєстрований транспортний засіб, місце знаходження якого встановити не вдалося, який згідно постанови про розшук майна боржника від 26.01.2020 року перебуває у розшуку; ліквідного нерухомого майна за боржником не зареєстровано; коштів на виявлених рахунках боржника у банківських установах у розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача, недостатньо; боржник пенсію не отримує, офіційно працює, але борг за рішенням суду не сплачує. Боржник фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та ухиляється від виконання рішення суду. Викликами приватного виконавця боржника повідомлено, що у разі неявки у вказану дату та час, у відповідності до вимог чинного законодавства буде внесено подання до суду про тимчасове його обмеження у праві виїзду за межі України. З дня набрання законної сили рішення суду та станом на час звернення до суду з даним поданням боржник не сплатив суму заборгованості, жодних дій для реального виконання у повному обсязі зобов`язання не вчинив, що вказує на ухилення від виконання рішення суду. Крім цього, у порушення п.3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник не подав декларацію про доходи та майно, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває у заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб. Про обставини, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба тощо) боржник не повідомляв та із заявами до виконавця не звертався. Приватний виконавець вважає, що є необхідність у зверненні до суду з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, оскільки на запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19.01.2021 року надано відповідь про те, що боржник перетинає державний кордон України, що вказує на те, що боржник вільно виїздить за межі України, не вживаючи заходів щодо виконання рішення суду за рахунок належного йому майна і доходів.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27 липня 2021 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України ОСОБА_1 - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що приватним виконавцем не подано доказів на підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань за виконавчим провадженням. Приватний виконавець посилається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов`язань, через що відсутні встановлені законом підстав для обмеження боржника у здійсненні його конституційних прав.

В апеляційній скарзі Акціонерного товариства «Правекс Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення подання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваній ухвалі суд посилається на те, що наявні у матеріалах справи докази не містять підтвердження факту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна боржника та інших документів виконавчого провадження, отже, не доведено факт умисного ухилення боржником від виконання рішення суду, однак, такий висновок суду не відповідає дійсності, оскільки приватним виконавцем були направлені на адресу боржника вказані документи виконавчого провадження, приватним виконавцем вчинено усі дії щодо повідомлення боржника про відкрите виконавче провадження. У відповідності до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. У даному випадку, надіславши на адресу боржника постанови, повідомлення боржника вважається належним і доказувати отримання повідомлень та постанов ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає. Це узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 28.01.2021 року у справі № 643/8028/15, від 18.03.2021 у справі № 520/10954/15-ц. Враховуючи те, що рішення суду із 2016 року не виконується, що приватним виконавцем здійснено вичерпний перелік можливих заходів у виконавчому провадженні, із врахуванням належного повідомлення боржника, висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення подання є передчасним. Той факт, що боржник не здійснює жодних дій на погашення заборгованості за кредитним договором вже впродовж тривалого проміжку часу, свідчить про умисне його ухилення від виконання рішення суду та ігнорування вимог приватного виконавця.

У відзиві на апеляційну скаргу боржник ОСОБА_1 просить її відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу стягувач АТ «Правекс Банк» просить апеляційну скаргу задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції вбачається, що 30.05.2019 року видано виконавчий лист №554/4/16-ц про стягнення у солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованості за кредитним договором №1936-006/07Р від 16.11.2007 у розмірі 37 762 доларів США та відсотків за користування кредитом у розмірі 14 180,58 доларів США, а всього 51 942,58 доларів США (т.2 а.с. 148-149).

10.07.2019 року приватним виконавцем Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження №59501713 з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави №554/4/16-ц (т.2 а.с. 151).

Станом на 27.07.2021 року рішення суду не виконано, однак суд першої інстанції вказав, що не може достовірно переконатися у тому, що ОСОБА_1 повідомлений про відкрите виконавче провадження та ухиляється від виконання рішення суду. Приватний виконавець зазначає, що лист який направлявся ОСОБА_1 за адресою, вказаною у виконавчому документі, повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядаючи подання, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

По справі вбачається, що подання приватного виконавця надійшло до суду 27.07.2021 року та було розглянуто судом в цей же день з постановленням ухвали про відмову у його задоволенні, тобто без повідомлення учасників справи та без надання ними доказів по справі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

29.11.2021 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив боржника ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що у межах виконавчого провадження №59501713 він здійснив 16 щомісячних платежів у період серпень-вересень 2019 року, січень-березень, травень-липень, жовтень-грудень 2020 року, лютий, березень, червень 2021 року, що підтверджується відповідними квитанціями з АТ «ПриватБанк», одержувачем у яких значиться приватний виконавець Скрипник В.Л., та всього ним перераховано 35 500,00 грн. (т.3 а.с. 7-20), отже, вбачається, що останній платіж боржник здійснив 24.06.2021 року, тобто за місяць до звернення приватним виконавцем з цим поданням до суду, проте, у поданні ці обставини приватним виконавцем не вказані.

Надані квитанції, що підтверджують сплату вказаних коштів у вище вказаний період, вказують на те, що боржнику ОСОБА_1 було відомо про відкрите виконавче провадження та про необхідність виконувати рішення суду.

07.12.2021 року до суду апеляційної інстанції надійшло пояснення приватного виконавця Скрипник В.Л. на відзив, в якому він підтвердив той факт, що починаючи з дати відкриття виконавчого провадження 10.07.2019 року станом на грудень 2021 року стягувачу перераховано грошові кошти у загальному розмірі 55 290,06 грн., при цьому звертає увагу, що заборгованість становить 51 94258 доларів США, що є значним розміром, що автомобіль, що значиться за боржником, не був розшуканий, що боржник на виклики до приватного виконавця не з`явився, законні вимоги приватного виконавця ним свідомо проігноровані, що є доказом ухилення від виконання рішення суду (т.3 а.с. 45-47).

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу АТ «Правекс Банк» посилається на те, що боржник має фінансову можливість виконувати рішення суду, проте, ухиляється від такого обов`язку (т.3 а.с. 55-57).

Апеляційному суду представником боржника адвокатом Малінніковою Д.К. 16.12.2021 року надані відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (т.3 а.с. 82-83) щодо суми заробітку для нарахування пенсії за рік, з яких вбачається, що у 2019 році (з часу видачі виконавчого листа) за рік боржник мав заробіток для нарахування пенсії всього у розмірі 62 595,00 грн., у 2020 році- 53 061 грн., у 2021 році 0,00 грн.

Крім цього, 18.01.2022 року представником боржника адвокатом Малінніковою Д.К. надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за І-ІІІ квартал 2021 року на ім`я ОСОБА_1 , з яких вбачається, що інформація щодо сум виплачених доходів та утриманих податків за запитуваний період у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня (т.3 а.с. 94).

Оскільки судом апеляційної інстанції з огляду на те, що учасники справи не брали участь у розгляді подання судом першої інстанції та ними не подавалися відповідні докази, судом апеляційної інстанції були вжиті усі заходи для повного та об`єктивного розгляду справи, враховуючи те, що представником стягувача не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про фінансову спроможність боржника виконати рішення суду, а представником боржника надано суду апеляційної інстанції відомості з вище вказаних Реєстрів щодо сум заробітку для нарахування пенсії за 2019-2021 роки та про відсутність інформації щодо сум виплачених доходів та утриманих податків, інших доказів суду щодо отримання боржником доходів на підтвердження фінансової спроможності не надані, то апеляційний суд приходить до висновку про те, що боржником постійно вживалися заходи щодо погашення заборгованості на виконання рішення суду в межах його матеріальної спроможності, тому відсутні підстави для задоволення подання.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду про те, що наявні у матеріалах справи докази не містять підтвердження факту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна боржника та інших документів виконавчого провадження, що не доведено факт умисного ухилення боржником від виконання рішення суду, не відповідає дійсності, оскільки приватним виконавцем були направлені на адресу боржника вказані документи виконавчого провадження, приватним виконавцем вчинено усі дії щодо повідомлення боржника про відкрите виконавче провадження, що у відповідності до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, то ці доводи не впливають на законність ухвали суду першої інстанції, оскільки по справі вбачається, що боржник достовірно знав про відкрите виконавче провадження та частково погасив заборгованість. Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем не подано доказів на підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань за виконавчим провадженням. У суді апеляційної інстанції стороною боржника доведено факт частково виконання рішення суду з огляду на його фінансовий стан, що не заперечується ні приватним виконавцем, ні стороною стягувача.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду із 2016 року не виконується та що приватним виконавцем здійснено вичерпний перелік можливих заходів у виконавчому провадженні, що висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення подання є передчасним, що боржник не здійснює жодних дій на погашення заборгованості за кредитним договором вже впродовж тривалого проміжку часу, що свідчить про умисне його ухилення від виконання рішення суду та ігнорування вимог приватного виконавця, то ці доводи також не заслуговують на увагу з вище зазначених підстав та з огляду часткового виконання боржником рішення суду в межах його фінансової спроможності.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Правекс Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 27 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 січня 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов