Справа № 529/8/22
Провадження № 2-з/529/1/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бурлиги Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Листопад Надії Андріївни про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Листопад Н.А. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову. В обґрунтування заяви вказано, що на даний час здійснюється підготовка позовної заяви ОСОБА_1 до відповідачів Диканської селищної ради та ОСОБА_2 про визнання недійсним права на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0127, розташовану по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 та його спадкоємцями. Заявник вказує, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.1995 спадкоємцями майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є в рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Згідно цього свідоцтва спадковим майном є будинковолодіння по АДРЕСА_2 . Надеждинською сільською радою Диканського району Полтавської області було прийнято рішення про передачу ОСОБА_3 в приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, розташованої під вказаним будинковолодінням, 1/2 частини якого належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. В подальшому, на земельну ділянку було розроблено технічну документацію та присвоєно кадастровий номер :01:001:0124. Таким чином, дії Надеждинської сільської ради Диканського району Полтавської області щодо передачі ОСОБА_3 у власність всієї вказаної земельної ділянки за зазначеною вище адресою є незаконними і порушують права ОСОБА_1 . У жовтні 2019 року ОСОБА_3 помер, його спадкоємцем є дочка ОСОБА_2 , яка нині здійснює оформлення спадкових прав у приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимки О.І. Заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову до подання позову ОСОБА_1 про визнання недійсною передачу у власність ОСОБА_3 зазначеної вище земельної ділянки, створить для ОСОБА_1 реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі вирішення спору на його користь. Посилаючись на вказані обставини, заявник просить забезпечити позов шляхом заборони приватному нотаріусу Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимці О.І. вчиняти будь-які дії щодо видачі свідоцтва про право власності після смерті ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 на земельні ділянки площею 0,1734 га, кадастровий номер :01:001:0127 та площею 0,25 га, кадастровий номер :01:001:0124, розташовані по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що у задоволенні вказаної заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом заборони вчиняти певні дії.

У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішенняу разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Таким чином, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

В обґрунтування забезпечення позову у обраний ним спосіб заявник посилався на те, що предметом позову ОСОБА_1 , який він має намір подати до суду, є вирішення питання про визнання недійсною передачу у приватну власність ОСОБА_3 спірної земельної ділянки, а тому вважав, що необхідним способом забезпечення можливості виконання рішення суду у разі задоволення позову є накладення заборони приватному нотаріусу проводити будь-які дії з видачі свідоцтва про право на спадщину.

При цьому, заявником у порушення вимог статтей 12, 81 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову, які він просить застосувати, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких останній має намір звернутися до суду.

Крім того, у заяві про забезпечення позову вказано, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду із позовом про визнання недійсним права ОСОБА_3 та його спадкоємців на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0127, розташовану по АДРЕСА_1 . В свою чергу, у прохальній частині заяви про забезпечення позову заявник просить забезпечити позов шляхом заборони приватному нотаріусу Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимці О.І. вчиняти будь-які дії щодо видачі свідоцтва про право на спадащину після смерті ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 як на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0127, так і на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0124.

Враховуючи те, що заявник вказує про намір оскаржувати у судовому порядку право власності щодо однієї земельної ділянки, а просить забезпечити цей позов шляхом заборони вчиняти нотаріальні дії щодо двох різних земельних ділянок, суд дійшов висновку про неспівмірність заявленого заходу забезпечення позову предмету та підставам позову, який ОСОБА_1 має намір подати до суду.

Крім того, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України "Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України "Про нотаріат" за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Аналогічне положення міститься у пункті 3 глави 2 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595.

Оскільки порядок зупинення вчинення нотаріальних дій визначено відповідними нормативними актами, а заявником не надано суду доказів дотримання цього порядку, тобто доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 , як заінтересована особа, звертався до нотаріуса з обґрунтованою письмовою заявою про зупинення вчинення нотаріальних дій, а судом направлено нотаріусу повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, суд не вбачає підстав для вжиття таких заходів судом в порядку забезпечення позову, а саме шляхом заборони нотаріусу вчиняти відповідну нотаріальну дію.

Дослідивши вищевказані обставини в їх сукупності, враховуючи те, що в порушення вимог статтей 12, 81 ЦПК України заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування обставин про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, та неможливості у інший спосіб зупинити нотаріальні дії, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, п. 4 ч. 1 ст. 353, 354, 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Листопад Надії Андріївни про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду для відому направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня її постановлення, якщо на неї не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий О.С. Кириченко