ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 січня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/10264/21

Головуючий у першій інстанції - Рахманкулова І. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/121/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 листопада 2021 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного судового рішення - 04.11.2021) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу. В обґрунтування посилалось на те, що 17.01.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 753929184 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов Кредитного договору кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 12 890,00 грн строком на 27 днів зі сплатою 0,87 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту визначеного в договорі. В свою чергу позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти за користуванням кредитом, повернути кредит у визначений договором строк, а також виконувати інші зобов`язання згідно договору кредиту, проте у зв`язку з неналежним виконанням умов договору у відповідача станом на день звернення з позовом до суду утворилась заборгованість, яка становить 36 250,50 грн, та складається з: 12 689,56 грн - заборгованість по кредиту; 23 360, 92 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Позивачем направлялась відповідачу вимога про усунення порушення виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, проте вона не погашена позичальником.

Позивач зазначає, що у 2020 році відповідно реєстру прав вимоги до договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 36 250,50 грн.

У позові ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 753929184 від 17.01.2020 у розмірі 36 250,50 грн, судовий збір у розмірі 2 270,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.11.2021 позов ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість у сумі 36250, 50 грн, 2270 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 2500 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення суду обґрунтовано тим, що кредитний договір був підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію», позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

За доводами скарги суд першої інстанції невірно оцінив обставини справи в їх сукупності та неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Заявник у скарзі посилається, що надані позивачем копії кредитного договору та додатку до договору (графік розрахунків) не містять підписів сторін договору. У справі відсутні докази того, що відповідач заходив на сайт товариства та вводив електронне підтвердження - динамічний пароль, який повинен був бути відправлений на його номер телефону. Грошові кошти, що є предметом спору, відповідач не отримував, а рахунок НОМЕР_1 йому не належить. Платіжне доручення від 17.01.2020 не містить відмітки банку щодо проведення платежу та не містить повний номер платіжної картки. Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів щодо видачі та зарахування на рахунок належний відповідачу кредиту. Позивач не довів факту прийняття відповідачем запропонованих умов кредитного договору, при цьому посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019, справа № 342/180/18, від 23.12.2020, справа № 191/2648/17.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що у підтвердження відступлення прав вимоги від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», як сторони кредитного договору, до позивача не надано до матеріалів справи договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, а надано лише копію довідки про відступлення прав вимоги що не може бути допустимим доказом.

За доводами скарги стягнута сума заборгованості суперечить ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживача» та не кореспондується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, оскільки нарахована заборгованість по відсоткам майже в два рази перевищує розмір первинної суми кредитування, що зазначена позивачем. Крім того, при стягненні судового збору судом не враховано, що відповідач є учасником бойових дій.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 17.01.2020 ОСОБА_1 заповнив заявку на отримання грошових коштів в кредит у сумі 12 890 грн, в якій зазначив свої персональні дані, адресу місця реєстрації та місця проживання, засоби зв`язку (а.с. 29).

17.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання кредиту № 753929184 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 12 890 грн шляхом перерахування на картковий рахунок (а.с. 30) на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 27 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,78 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту (а.с. 11-13).

Пунктом 1.5 договору передбачено, що з врахуванням положень п.1.4 договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 285,48 відсотків річних.

У разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі 1,3% від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення заборгованості за кредитом (пункт 3.3 договору).

Згідно пункту 4.5 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис (а.с. 13).

Згідно копії платіжного доручення від 17.01.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало 12 890 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 та в графі призначення платежу зазначено, що переказ коштів здійснено згідно договору № 753929184 від 17.01.2020, ОСОБА_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 (а.с. 30).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що кредитний договір був підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію», позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню в повному обсязі.

Однак, погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права враховуючи наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 526 ЦК України вказує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи 17.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 753929184 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 12 890 грн шляхом перерахування на картковий рахунок (а.с. 30) на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 27 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,78 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту (а.с. 11-13)

Матеріали справи містять копію Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (клієнт), згідно умов якого Клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором та Додатками 1,2,3 (а.с. 34-44).

Крім додаткових угод до вказаного вище договору факторингу укладених між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) позивачем до позовної заяви додано копію Додаткової угоди № 25 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) (а.с. 45-46), та реєстр прав вимоги № 1 від 05.08.2020 згідно якого ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» права вимоги до боржників, серед яких за № 1367 значиться ОСОБА_1 , кредитний договір № 753929184, укладений 17.01.2020, загальна заборгованість за яким складає 38250,50 грн (а.с. 47-49).

31.08.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» надіслало відповідачу повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та розмір заборгованості перед фактором.

Проте, позичальник не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з чим виникла заборгованість.

За статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2-4 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що право грошової вимоги позивача до відповідача перейшло від ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 05.08.2020 та відповідного Реєстру прав вимоги, які підписані та скріплені печатками договірних сторін.

Судом також установлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу, за умовами якого клієнт відступив факторові зокрема і право грошової вимоги, яке виникне у майбутньому, зазначивши, що таке право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог.

Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів передання ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» прав грошової вимоги ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 17.01.2020.

Надана позивачем довідка ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» про відступлення цим товариством права грошової вимоги ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 33) не може замінювати собою договір факторингу чи його додаток, а відповідний Реєстр прав вимог між цими сторонами у матеріалах справи відсутній.

Крім того, положення частини першої статті 1083 ЦК України регулюють питання наступного відступлення права грошової вимоги після укладення договору факторингу.

Так, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу (частина перша статті 1083 ЦК України).

Матеріали справи не містять даних щодо узгодження наступного відступлення Права вимоги третім особам.

Отже, за відсутності в матеріалах справи Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор), лише на підставі Додаткової угоди № 25 до вказаного договору, яка укладена 21.10.2020, тобто пізніше підписання 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» договору факторингу № 05/0820-01 та реєстру прав вимоги № 1 від 05.08.2020 згідно якого ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» права вимоги до боржників, серед яких за № 1367 значиться ОСОБА_1 , кредитний договір № 753929184, укладений 17.01.2020, загальна заборгованість за яким складає 38250,50 грн (а.с. 47-49), суд першої інстанції прийшов помилкового висновку про наявність підстав про задоволення позовних вимог про стягнення боргу на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс».

У зв`язку з викладеним, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність позивачем факту передачі прав грошової вимоги від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», тому у задоволенні позову слід відмовити.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 належить стягнути 3405,00 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 листопада 2021 року - скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (місцезнаходження: вул. Хоткевича Гната, 12, оф. 177, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи - 42254696) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) 3405,00 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 13.01.2022.

Головуючий Судді :