Справа № 205/1069/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Тимошенко Н.В. ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САТ», третя особа Приватне підприємство «Стройряд» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «САТ», третя особа Приватне підприємство «Стройряд» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач отримав вантаж у вигляді швелеру за допомогою послуг ТОВ «Транспортна компанія «САТ» з м. Харкова до м. Дніпра. Товар було направлено 18.11.2020 р. ПП «Стройряд» з оголошеною вартістю у 1 000,00 грн . Втім, при надходженні товару позивач був вимушений відмовитись від його отримання, адже при огляді товару були виявлені його істотні пошкодження при транспортуванні, а саме товар виявився погнутим. Вказаний недолік призвів до втрати зовнішнього вигляду та функціональних властивостей товару, який не дозволяє його подальше використання. Таким чином, 20.11.2020 р. було складено акт пошкодження вантажу №005000460 із зазначенням опису пошкодження. Також обставини пошкодження товару ОСОБА_1 виклав у зверненні від 20.1 1.2020 р. до генерального директора Відповідача із зазначенням способу для оплати відшкодування та додаванням товарно- транспортної накладеної. Представником Відповідача позивачу було повідомлено про вирішення цієї ситуації протягом 10 днів, але фактично питання відшкодування не вирішено до теперішнього часу. За спливом 10 днів після звернення позивач телефонував до головного офісу Відповідача, де від нього вимагали надати документи, що підтверджують вартість товару. Позивач вважає такі дії Відповідача перешкоджанням у реалізації свого права на відшкодування за неякісно надані послуги та ухиленням від відповідальності за законом, тому був змушений звернутися до суду з даним позовом. Окрім того, такі дії відповідача спричинили моральну шкоду, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

13 жовтня 2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив наступне. Позивач звернувся до відповідача з відповідною скаргою щодо компенсації за пошкоджений, під час перевезення вантажу товар, натомість жодного документу, який підтверджує факт купівлі товару у третьої особи позивач не надав та не підтвердив дійсну вартість пошкодженого товару. Таким чином, відповідач вважає, що позивач ніяк не довів своє право на компенсацію та не аргументував розмір заподіяного йому перевізником збитку, у зв`язку з пошкодженням вантажу під час його перевезення. Щодо моральної шкоди представник відповідача зазначив, що позивач з власної відмовився від досудового врегулювання спору та ігнорував конструктивний діалог з відповідачем.

11 листопада 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якому просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та по суті заперечень викладених у відзиві зазначив наступне. Вантажовідправником, який замовив послугу перевезення вказавши адресу складу ПП «Стройряд», як місце забору вантажу, та вантажоодержувачем є позивач. На офіційному сайті відповідача є Публічний договір перевезення вантажів автомобільним транспортом, який укладається між позивачем та відповідачем в момент звернення за послугами останнього, та врегульовує викладені правові відносини. Позивач зазначає, що постійне наголошення відповідача на необхідності надання додаткових документів є перешкоджанням у реалізації права позивача на відшкодування неякісно наданих послуг.

19 листопада 2021 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та пояснив, що позивач постійно посилається на положення публічного договору перевезення вантажів, натомість, як зазначив представник відповідача, що ні ОСОБА_1 , ні вантажовідправник не укладали цей договір з перевізником, шляхом підписання відповідної заяви про приєднання до цього договору. А тому не являються постійними клієнтами перевізника. Позивач не підтвердив свого права на компенсацію вартості вантажу, а відповідно його позовні вимоги до відповідача являються необґрунтованими. Щодо інших підстав зазначених в позові, то представник відповідача фактично надав аналогічні пояснення, які були викладені у відзиві.

Позивач в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити в позові.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

12 травня 2021 року позивачем було подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2021 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2021 року цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями по справі № 205/1069/21 від 09 серпня 2021 року визначено головуючого суддю Яровенко Н.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18.11.2020 року на ім`я ОСОБА_1 ПП «Стройряд» надіслав товар - швелер - за допомогою послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «САТ» (надалі ТОВ «ТК «САТ»), що підтверджується копією товарно-транспортної накладної № 994411182.

Від отримання товару ОСОБА_1 відмовився у зв`язку з його пошкодженням під час транспортування. Товар був погнутий, що призвело до втрати зовнішнього вигляду, функціональних властивостей товару та не підлягає подальшому використанню за призначенням.

20.11.2020 року був складений акт пошкодження вантажу № 005000460, в якому зазначено, що металевий швелер погнутий с одної сторони. Від отримання товару одержувач відмовився. Оплата товару здійснюється одержувачем за заявленою вартістю 1000 грн.

В той же день ОСОБА_1 звернувся до генерального директора ТОВ «ТК «САТ» щодо оплати відшкодування вартості пошкодженого майна.

Відповіді на дане звернення або відшкодування вартості пошкодженого майна позивач не отримав.

10.12.2020 року ОСОБА_1 звертається до відповідача з претензією, в якій просив виплатити йому вартість пошкодженого товару за оголошеною вартістю майна 1000 грн., моральної шкоду в розмірі 5000 грн. та збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 8730 грн. До своєї претензії додає додатки: копію товарно-транспортної накладної від 18.11.2020 року, копію акту пошкодження вантажу № 005000460, копію звернення від 20.11.2020 року та копію договору та чеків про надання юридичних послуг.

13.01.2021 року ТОВ «ТК «САТ» надала відповідь на претензію в якій зазначила наступне. Для розгляду питання компенсації перевізником вартості вантажу, від отримання кого відмовився позивач, необхідно доукомплектувати пакет документів, надіславши на юридичну адресу перевізника належним чином завірену копію документу, що підтверджує вартість вантажу. Щодо інших компенсацій то відповідач повідомив, що законодавством не встановлено обов`язку перевізника відшкодовувати моральну шкоду та витрати на правову допомогу на стадії досудового врегулювання спору. Дану відповідь на претензію позивач отримав 11.02.2021 року.

Судом встановлено, що не подавши до перевізника документів, що підтверджують вартість вантажу позивач 04.02.2021 року звернувся до суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Так, згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Поряд з цим, ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до частини 1 статті 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частинами 1-3 статті 909 ЦК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Так, за змістом частин першої - четвертої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

Положеннями статті 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 924 ЦК України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Нормами частини 4 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно пункту 16.11. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту Украйни N 363 від 14.10.97 р. (надалі - Правила) до претензії на втрачений, відсутній, зіпсований вантаж, крім документів, які підтверджують право на пред`явлення претензії, додається документ, яким засвідчується кількість і вартість відправленого вантажу.

Документом, який підтверджує оплату вантажовідправником вартості вантажу, може служити документ банку або довідка, підписана керівником і головним (старшим) бухгалтером підприємства, яке заявило претензію, відносно того по якому рахунку і в якій сумі, коли і кому була проведена оплата вартості вантажу.

Відповідно до п. 46 Статуту автомобільного транспорту України, оголошена цінність не повинна перевищувати дійсної вартості вантажу. В разі розбіжностей між автотранспортним підприємством або організацією і вантажовідправником вартість вантажу визначається експертизою, про що складається акт.

З матеріалів справи вбачається, що до відповіді на відзив позивач доданок опію рахунку на оплату № 165448 від 16.11.2020 року, відповідно якої постачальником визначено ФОП ОСОБА_3 , а покупцем ПП «АВС-Троїця», вартість швелера разом з порізкою абразивним кругом становить 656, 46 грн.

Даний доказ є неналежним та недостатнім, оскільки він не має жодного відношення до покупки швелера саме позивачем ОСОБА_1 . Крім цього, даний доказ не підтверджує факту сплати за придбання швелера.

Отже, в матеріалах справи, крім самої квитанції про прийом вантажу №, в якій відправник Стройряд ПП самостійно вказав вартість вантажу, відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували вартість пошкодженого вантажу, або ж доказів, які підтверджували б суму, на яку знизилась вартість вантажу або вартість відновлюваних робіт.

Що стосується посилання позивача на Положення публічного договору перевезення вантажів, то слід звернути увагу, що позивачем не додано жодного доказу, що він або вантажовідправник укладали договір з перевізником, шляхом підписання відповідної заяви про приєднання до цього договору, а тому не є постійними клієнтами перевізника.

За таких обставин, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру завданої шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягне6нню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 273, 274-279 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САТ», третя особа Приватне підприємство «Стройряд» про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 19.01.2022 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «САТ», , адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Гродненська, 32.

Третя особа: Приватне підприємство «Стройряд», , адреса місцезнаходження: місто Харків, Киргизька, 19.

Суддя Н.О.Яровенко