Єдиний унікальний номер судової справи: 483/2169/17
Провадження № 22-ц/812/62/22
Постанова

Іменем України

10 січня 2022 року м. Миколаїв Справа №483/2169/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю:

-стягувача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 листопада 2021 року, постановлену в приміщенні того ж суду у складі головуючого судді Шевиріної Т.Д., по цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця,

встановив:

20 жовтня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Очаківського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Ковальської Ю.Ю., в якій просив:

- визнати неправомірними дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості по аліментам за період з грудня 2017 року по серпень 2021 року у розмірі 42 107 грн 96 коп., в межах виконавчого провадження № 56410529 з врахуванням отриманих боржником коштів від ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» за договором про купівлю - продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом;

- зобов`язати державного виконавця усунути порушення у виконавчому провадженні АСВП №56410529 у спосіб скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 29 вересня 2021 року № 101-35/3-19378 та провести належний перерахунок аліментів за вказаний період відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Скаргу мотивовано тим, що судовим наказом Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 травня 2018 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначений судовий наказ було пред`явлено до виконання до Очаківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) (далі Очаківський ВДВС).

Після отримання від державного виконавця розрахунку заборгованості боржник встановив, що державним виконавцем в порушення вимог ч. 2 ст. 195 СК України для обчислення розміру аліментів взято розмір середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості згідно з даними Головного управління статистики у Миколаївській області та з доходів, отриманих від ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія».

Скаржник вважав, що нарахування заборгованості по сплаті аліментів, виходячи з довідки про отриманні доходи від ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», не є фактичним заробітком та видом доходів, а тому такі дії державного виконавця є неправомірними.

Заперечуючи проти скарги стягувач посилалася на те, що державним виконавцем повно та відповідно до закону було враховано всі види прибутку (доходів) боржника та як наслідок вірно зроблено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 29 вересня 2021 року.

Заперечуючи проти скарги державний виконавець наполягала, що розрахунок заборгованості здійснено у відповідності до вимог закону.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 листопада 2021 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 29 вересня 2021 року № 101-35/3-19378, проведений Очаківським ВДВС в межах виконавчого провадження № 56410529 з примусового виконання судового наказу № 483/2169/17, виданого Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області 14 травня 2018 року.

Зобов`язано Очаківський ВДВС провести повторний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з повним дослідженням та врахуванням сум отриманих доходів (прибутків) боржника ОСОБА_3 , починаючи з 01 квітня 2020 року, в межах виконавчого провадження № 56410529, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали суду. В задоволенні решти скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державним виконавцем після отримання відомостей від ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» про отримання боржником щомісячного доходу за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, безпідставно здійснено нарахування заборгованості у відповідності до вимог ч. 2 ст. 195 СК України за період з 01 квітня 2020 року по 01 серпня 2021 року, оскільки розрахунок заборгованості слід було здійснювати з розрахунку доходу, отриманого боржником від ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія».

Крім того, державним виконавцем після отримання відомостей про доходи боржника за період з 01 квітня 2020 року по 01 серпня 2021 року, без з`ясування у ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» сум нарахувань щомісячних доходів за вказаний період, простим арифметичним шляхом здійснено розрахунок заборгованості, що свідчить про неповне з`ясування всіх обставин для здійснення розрахунку заборгованості.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця в частині нарахування боржнику заборгованості одночасно виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч. 2 ст. 195 СК України) та з отриманих щомісячних доходів від продажу електричної енергії є неправомірними, а тому розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 101-35/3-19378 від 29 вересня 2021 року підлягає скасуванню з зобов`язанням державного виконавця здійснити належний перерахунок заборгованості по аліментам, починаючи з 01 квітня 2020 року, виходячи з щомісячних доходів, отриманих боржником від ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія». У випадках, коли боржник не мав доходу від продажу енергії, розрахунок має здійснюватися, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Суд першої інстанції послався на правові висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 25 січня 2021 року у справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61-19815сво19) щодо визначення розміру аліментів.

Щодо посилання ОСОБА_1 на пропуск боржником строку для подання вказаної скарги, суд зазначив, що скаргу до суду направлено засобами поштового зв`язку 10 жовтня 2021 року, а розрахунок заборгованості представником боржника отримано 30 вересня 2021 року, тобто скаргу подано в десятиденний строк.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу суду й ухвалити нове рішення про повну відому в задоволенні скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що помилковим є висновок суду щодо неправомірності дій державного виконавця в частині розрахунку заборгованості по аліментам одночасно виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості та з отриманого боржником додаткового доходу за продаж електричної енергії за «зеленим тарифом».

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу представник боржника адвокат Доніна Л.А., посилаючись на аналогічні зі скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця обставини, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що судовим наказом Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 травня 2018 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 22 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

17 травня 2018 року постановою державного виконавця Очаківського ВДВС відкрито виконавче провадження № 56410529.

ОСОБА_3 не працює, не є фізичною особою-підприємцем, не одержує будь-якого заробітку (доходу), заборгованість по аліментам визначена державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості відповідно до частини другої статті 195 СК України (т.2. а.с. 19).

27 травня 2021 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» повідомила відділ ДВС про те, що за період дії договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, укладеним з боржником у виконавчому провадженні ОСОБА_3 , останньому станом на 01 травня 2021 року нараховано 219 449, 92 грн. (з урахуванням податків та зборів).

06 вересня 2021 року державний виконавець склав новий розрахунок №101-35/2-17417 та направив боржнику вимогу про сплату заборгованості у розмірі 29 827 грн 96 грн. (борг станом на 01 вересня 2021 року), нараховану із суми отриманих коштів від ТОВ «Миколаївська енергопостачальна компанія» по договору купівлі-продажу, з відрахуванням платежів, здійснених в порядку ч. 2 ст. 195 СК України.

11 вересня 2021 боржником сплачено нараховану 06 вересня 2021 року заборгованість в сумі 30 600 грн.

29 вересня 2021 року державним виконавцем зроблено розрахунок за №101-35/3-19378, яким боржнику нараховано заборгованість у розмірі 42 107 грн 96 коп. (борг станом на 29 вересня 2021 року) з урахуванням даних Головного управління статистики у Миколаївській області та даних, отриманих від ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія».

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Частинами першою та другою статті 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

У статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист та відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року у справі № 18-рп/2012 за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «ДІД Конс» щодо офіційного тлумачення положень пункту 15 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв`язку з положеннями частини першої статті 41, частини п`ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»).

Право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 11-рп/2012 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень пункту 20 частини першої статті 106, частини першої статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови й порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначається приписами Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини п`ятої статті 183 СК України той з батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, аде не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України (стаття 81 СК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Разом з тим, з урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий (розширювальне тлумачення норм права).

Водночас положення статті 81 СК України та частини третьої статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим.

При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.

Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Зазначений правовий висновок висловлено Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц, провадження № 61-45100св18.

Судом установлено, що 29 вересня 2021 року державним виконавцем здійснено розрахунок за №101-35/3-19378, яким боржнику нараховано заборгованість у розмірі 42 107 грн 96 коп. (борг станом на 29 вересня 2021 року) з урахуванням даних Головного управління статистики у Миколаївській області та даних, отриманих від ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія».

Так, 27 травня 2021 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», на запит державного виконання, повідомило, що за період дії договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, укладеним з боржником у виконавчому провадженні ОСОБА_3 , останньому станом на 01 травня 2021 року нараховано 219 449 грн 92 коп. (з урахуванням податків та зборів).

На запит державного виконавця, 30 жовтня 2021 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» надана інформація про те, що у серпні вересні 2021 року боржнику було перераховано на картковий рахунок грошові кошті в сумі 44 612 грн. 27 коп.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року у справі № 758/10761/13-ц, провадження № 61-19815св19, зроблено висновок, що «загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів».

Отже, як встановлено боржник отримував дохід за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, який збільшував його майно, як платника аліментів.

За такого колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правильне врахування державним виконавцем зазначеного доходу боржника при визначені розміру аліментів.

Більш того, як встановлено ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 вересня 2021 року з урахування вищезазначених обставин за скаргою ОСОБА_1 визнано неправомірним та скасовано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язано Очаківський ВДВС провести повторний розрахунок з повним дослідженням та врахуванням сум отриманих доходів (прибутків) боржника ОСОБА_3 за період з грудня 2017 року по серпень 2021 року.

Аналізуючи викладені обставини суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що державним виконавцем після отримання відомостей від ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» про нарахування боржнику щомісячного доходу за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, безпідставно здійснено нарахування заборгованості у відповідності до вимог ч. 2 ст. 195 СК України за період з 01 квітня 2020 року по 01 серпня 2021 року, оскільки розрахунок заборгованості слід було здійснювати з розрахунку доходу, отриманого боржником у грошовому виразі від ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія». Крім того, судом першої інстанції правильно констатовано, що державним виконавцем не було з`ясовано сум нарахувань щомісячних доходів від ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» за вказаний період, а також вірно зазначено, що у випадках, коли боржник не мав доходу від продажу електричної енергії, розрахунок має здійснюватися, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що державним виконавцем здійснювалися заходи, направлені на виконання судового рішення про стягнення з боржника аліментів на утримання неповнолітньої дитини, проте такі заходи, а саме починаючи з 01 квітня 2020 року щодо встановлення щомісячного доходу боржника, який він отримує за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом , вчинялися державним виконавцем не у повній мірі.

Зазначене свідчить про неправомірний розрахунок заборгованості по аліментам під час виконання судового наказу від 04 травня 2018 року виданого Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення аліментів, а тому вимоги скарги ОСОБА_3 в цій частині суд першої інстанції підставно визнав обґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що помилковим є висновок суду щодо неправомірності дій державного виконавця в частині розрахунку заборгованості по аліментам одночасно виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості та з отриманого боржником додаткового доходу за продаж електричної енергії за «зеленим тарифом», не заслуговують на увагу, оскільки є наслідком невірного тлумачення норм матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення складено 11 січня 2022 року.