Справа №:755/105/22
Провадження №: 2/755/630/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" січня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника, -

у с т а н о в и л а:

04.01.2022 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника.

Ознайомившись зі змістом поданої позовної заяви та доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку про те, що у відкритті провадження за вказаною позовною заявою слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд:

- припинити право власності відповідача на 15/100 частин квартири АДРЕСА_1 ;

- стягнути з позивача на користь відповідача грошову компенсацію вартості 15/100 частин квартири АДРЕСА_1 у сумі 157105,54 грн.;

- визнати за позивачкою право власності на 15/100 частин квартири АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилається на те, що: сторони не можуть знайти спільної мови; відповідач в квартирі не проживає, особистих речей відповідача в квартирі немає; комунальні платежі відповідач не сплачує; у своїх листах відповідач погрожує чоловікові позивача; сторони у справі не є родичами; відповідач має інше житло; добровільно продати свою частку відповідач бажання не має; спільне проживання, володіння та користування квартирою є неможливим, адже між сторонами існують напружені відносини; частка відповідача незначна, не може бути виділена в натурі та річ є неподільною, що підтверджується відповідним висновком експерта; відповідач не планує приймати участь в ремонті квартири; минулого разу суд відмовив у задоволенні позову за відсутності підтвердження неможливості поділу квартири, тому позивач звернувся до експерта та отримав відповідний висновок; від часу першого звернення до суду минуло 6 місяців і відповідач до квартири не навідується, на контакт не виходить та не реагує на звернення позивача стосовно подальшого співмешкання; значної шкоди припинення права власності не завдасть, адже відповідач має інше житло; виділ або поділ квартири є технічно неможливим; позивач іншого житла немає.

Поряд із цим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2021 року у справі №755/10464/21 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду оскаржене в апеляційному порядку не було, і відповідно набрало законної сили 15.11.2021 року.

Сторони у справі №755/10464/21 та справі №755/105/22 є одними й тими самими: позивач - ОСОБА_1 ; відповідач - ОСОБА_2 .

Предмети спору у вказаних справах є ідентичними, адже як у справі №755/10464/21, так і у справі №755/105/22 позивачка просить про припинення права власності відповідача на належну останній частину квартири, стягнення з позивача на користь відповідача грошової компенсації вартості частини квартири та визнання за позивачем права власності на належну відповідачу частину квартири АДРЕСА_1 .

Так само і підстави позову у справі №755/10464/21 та справі №755/105/22 є одними й тими самими, нормативне обґрунтування яких базується на положеннях ст. 365 ЦК України.

Звертаючись до суду із позовом у справі №755/10464/21 позивачка посилалась на те, що: їй належить 75/100 частин квартири, а відповідачу 15/100; сторони не є родичами; відповідачка в квартирі не проживає та не сплачує комунальні послуги; відповідачка має інше житло; особистих речей відповідача в квартирі немає; відповідачка погрожує чоловікові позивача; добровільно продати належну частку відповідач відмовляється; відносини між сторонами унеможливлюють спільне проживання; виділ або поділ квартири згідно належних сторонам часток є технічно неможливим; мирного врегулювання питання між сторонами досягне неможливо через існуючі напружені відносини, що унеможливлює спільне володіння та користування квартирою; частка у праві власності відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі.

Відмовляючи у задоволенні позову в справі №755/10464/21 суд зазначив про відсутність належних та допустимих доказів неможливості виділення частки в натурі та неподільності майна за відсутні висновків спеціалістів/експертів у галузі спеціальних знань будівельно-технічної спрямованості з приводу можливості/неможливості виділення частки в натурі та неподільності квартири. Також суд не знайшов підстав для обґрунтованого висновку про те, що частка відповідачки є незначною, крім того стороною позивача не було доведено неможливості спільного володіння та користування майном, а наявність у відповідача іншого майна безумовно не свідчить про те, що припинення права власності на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника.

Вбачається, що позивач звертаючись повторно до суду з аналогічним позовом помилково ототожнює поняття підстав позову із доказами, які подаються стороною позивача на підтвердження підстав позову.

Будь-які нові підстави у повторному позові відсутні і відповідно в обох справах предмет позовів обґрунтовується тими самими підставами, а подані із повторним позовом нові докази не можуть бути підставою для відкриття провадження у справі та фактично повторного розгляду того самого спору, між тими самими сторонами про той самий предмет спору та з тих самих підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текс ухвали складений та підписаний суддею 10.01.2022 року.

Суддя -