Справа № 348/982/19
Провадження № 22-з/4808/1/22
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О.Я.
Суддя-доповідач Фединяк
У Х В А Л А

12 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії судді:

доповідача: Фединяка В. Д.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.

перевіривши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про намір стягнення витрат на правову допомогу за результатом розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду від 07 вересня 2021 року, ухвалене в складі судді Міськевич О.Я. у м. Надвірна, повний текст складено 17 вересня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 07 вересня 2021 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено. Усунуто ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Надвірнянського районного суду від 07 вересня 2021 року залишено без змін.

17 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду заяву про намір стягнення витрат на правову допомогу за результатом розгляду апеляційної скарги. Вказує, що всі докази на підтвердження розміру витрат, понесених позивачем на правову допомогу у цій справі будуть надані протягом п`яти днів з моменту винесення рішення у справі.

Вивчивши заяву, матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про намір стягнення витрат на правову допомогу підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.8статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Встановлено, що постанова Івано-Франківського апеляційного суду прийнята 16 грудня 2021 року про що було відомо представнику ОСОБА_1 під час проголошення цієї постанови. Повний текст складено 17 грудня 2021 року.

Станом на 12 січня 2022 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 не надала доказів понесення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній ( орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Велика Палата Верховного Суду, приймаючи додаткову постанову від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, залишила без розгляду заяву відповідачки про стягнення понесених нею витрат на професійну правничу допомогу з огляду на пропуск нею строку для подання доказів понесених витрат.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що заяву про стягнення витрат на правничу допомогу необхідно залишити без розгляду, оскільки сторона протягом встановленого строку не подала відповідних доказів понесених витрат відповідно до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 141, 260 ЦПК України, апеляційний суд ,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про намір стягнення витрат на правничу допомогу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

О.В.Пнівчук