"21" січня 2022 р. Справа № 363/343/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року суддя Вишгородський районний суд Київської області Чірков Г.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

встановив:

заявник звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви до суду, оскільки в майбутньому має намір звернутися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча компанія «Швейцарська деревня» про встановлення сервітуту.

В обґрунтування позовної заяви за значив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :34:266:0155, площею 0,2318 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що знаходиться на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, яка межує з земельними ділянками членів Обслуговуючого кооперативу Садівницьке Товариство «Мрія-1», членом якого заявник не являється. З листопада 2021 року прямо по межі земельної ділянки заявника ОК «СТ Мрія-1» встановлено паркан, тим самим закрито проїзд та прохід до житла ОСОБА_1 та членам його родини, коли іншого проходу та проїзду до ділянки не існує.

З цих підстав в порядку забезпечення майбутнього позову про встановлення сервітуту просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча компанія «Швейцарська деревня» вчиняти дії щодо недопуску ОСОБА_1 та членів його сім`ї до їх житлового будинку через територію Обслуговуючий кооператив Садівницьке Товариство «Мрія-1».

Як передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може на будь-якій стадії розгляду справи забезпечити позов, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Так, згідно ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, зокрема, у виді права проходу та проїзду на велосипеді та права проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

У свій заяві ОСОБА_1 просить забезпечити майбутній позов шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча компанія «Швейцарська деревня» вчиняти дії щодо недопуску заявника та членів його сім`ї до їх житлового будинку через територію Обслуговуючий кооператив Садівницьке Товариство «Мрія-1».

Разом з тим, запропонований вид забезпечення позову на вимогах закону не ґрунтується та їм не відповідає, меті передбаченій ч. 2 ст. 149 ЦПК України не слугує, коли заборона вчиняти дії щодо недопуску заявника та членів його сім`ї до їх житлового будинку через територію Обслуговуючий кооператив Садівницьке Товариство «Мрія-1» за своїм змістом і формулюванням фактично призведе до задоволення позову без розгляду справи по суті, чого суд зробити не вправі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно роз`яснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

При вирішенні цієї заяви суд виходить з того, що правовий інститут забезпечення позову не може вирішувати усі правовідносини між сторонами або захищати усі без виключення права сторін від їх можливого порушення. Єдиною метою для забезпечення позову є не захист усіх прав і інтересів сторін, а виключно забезпечення можливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, за таких умов забезпечення позову застосовується у разі потенційного ризику неможливості виконання рішення суду, в незалежності від волі боржника.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Як передбачено ч. 2 ст. 152 ЦПК України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Разом з тим, матеріали заяви не містять належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження наявності між сторонами спору щодо земельних ділянок. Відсутні в справі й дані про житловий будинок заявника. Документи на підтвердження того, що власником суміжної з заявником земельної ділянки, на якій ним планується встановлення земельного сервітуту є Обслуговуючий кооператив Садівницьке Товариство «Мрія-1», суду не надано.

В заяві не зазначено також і вид, спосіб майбутнього сервітуту.

Крім того, всіх осіб права, свободи та інтереси яких можуть зачіпати запропоновані види забезпечення позову, та які можуть отримати статус учасника справи, заявником не зазначено.

Так, в поданій заяві ОСОБА_1 зазначає, що отримати статус учасника справи про встановлення сервітуту може ТОВ «Обслуговуюча компанія «Швейцарська деревня».

У той же час, в заяві йдеться й про те, що земельна ділянка заявника межує із земельними ділянками членів Обслуговуючого кооперативу Садівницьке Товариство «Мрія-1».

Заявником не зазначено, яким чином застосування заходів забезпечення позову відносно нерухомого майна забезпечить виконання можливого рішення суду або поновлення порушених чи оспорених прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

За таких обставин суд не може дійти висновку про необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладання заборони вчиняти певні дії, а також висновку, що така заборона слугуватиме меті передбаченій ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Таким чином суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-154, 260 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя