Справа № 367/2025/20
Провадження № 2/367/1153/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11 січня 2022року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Мерзлого Л.В.,
за участі помічника судді Кузнєцовій П.О.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на 1/2 частину майна у спільній частковій власності з виплатою грошової компенсації,-
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності на 1/2 частину майна у спільній частковій власності з виплатою грошової компенсації, мотивуючи позов по тим підставам, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , є власниками квартири АДРЕСА_2 по 1/2 частці кожний. Зазначена квартира складається з однієї кімнати, загальною площею 34,9 кв.м., житлова площа 17,5 кв.м. Зазначена квартира була придбана сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі. 16 грудня 2013 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано. Оскільки, спільне проживання в однокімнатній квартирі є неможливим, позивач запропонувала ОСОБА_3 спільно її продати та роз`їхатись, але останній відмовився, мотивуючи, що буде сам проживати в квартирі. Звертає увагу на те, що виділ в натурі 1/2 частки квартири, яка складається з однієї кімнати та допоміжних приміщень, загальною площею 34,9 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., що є ізольованою частиною багатоквартирного будинку, яка відділена від інших суміжних приміщень стінами без отвору і глухими перегородками та має самостійний вихід на сходову клітку, житлова квартира не має ізольованих часток, допоміжні приміщення (коридор, кухня, ванна, санвузол) знаходяться в загальному користуванні, та не має окремого входу (виходу), - є річчю неподільною.
Вказує про те, що у зв`язку з деструктивною позицією відповідача і ігноруванням правил спільного проживання, що призвело до неможливості спільного проживання, в зазначеній однокімнатній квартирі, позивач змушена була виїхати з квартири, й я винайняла інше помешкання для свого проживання. Виділ в натурі 1/2 частки квартири. Вказує про те, що середньо ринкова вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_2 складає 1000000 грн., тому компенсація вартості частки у праві спільної часткової власності, в квартирі 1/2 частини даної квартири, становить 500 000 грн.
Позивач зазначає, що заявляючи даний позов, погоджується на отримання грошової компенсації, в чергу, згода відповідача на це не є обов`язковою. При цьому залишення неподільної речі у власності відповідача не порушить його прав, оскільки, саме відповідач проживає у квартирі та користується нею на власний розсуд. Позивач як власник Ѕ спірної квартири не має можливості у повній мірі володіти та користуватись цим майном, тому вважає, що вимоги про стягнення вартості грошової компенсації її частки відповідають способу захисту порушеного права.
З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 365 955,00 гривень вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 .Припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні позивач та представник позивача просили позовні вимоги задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки, а також оголошенням на сайті «Судова Влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі.
Під час перебування у шлюбі подружжям була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_2 .
16 грудня 2013 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23.09.2016 по справі № 367/8765/15-ц, в порядку розподілу спільного майна, розділено майно подружжя, виділено у власність ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ), право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , яка складається з однієї кімнати загальною площею 34,9кв.м., житловою площею 17,5 кв.м (вартістю 125 000 гривень). В порядку розподілу спільного майна, розділлено майно подружжя, виділено у власність ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , яка складається з однієї кімнати загальною площею 34,9кв.м., житловою площею 17,5 кв.м (вартістю 125 000 гривень).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.12.2019, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , є власниками квартири АДРЕСА_2 по 1/2 частці кожний. Зазначена квартира складається з однієї кімнати, загальною площею 34,9 кв.м., житлова площа 17,5 кв.м.

Згідно звіту про оцінку майна від 30.07.2021, вартість Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , становить 365955,00 гривень.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК).

Згідно з ч. 1-3 ст. 359 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 21,24,41 Конституції України, статей 319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначаєтьсяглавою 26 ЦК Україниз урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Тому, враховуючи зазначені положення закону, даючи належної оцінки доводам позивача, а саме той факт, що позивач не може користуватися належною їй часткою квартири, виділ належної позивачу частки в натурі є неможливим, а тому суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст.4,5,12,13,133,137,259,264,265 ЦПК України, ст. ст.1216-1218,1222,1242,1272,1276 ЦК Україн258,259,263 265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.60,69-71 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на 1/2 частину майна у спільній частковій власності з виплатою грошової компенсації - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , грошову компенсацію у розмірі 365 955,00 (триста шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 .

Припинити право власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 12.01.2022.

Копію заочного рішення суду направити сторонам для відома.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В.Мерзлий