Провадження номер 2/741/173/22
Єдиний унікальний номер 741/1351/21
РІШЕННЯ

іменем України

10 січня 2022 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Сокирки Є.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської міської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року представник позивача ОСОБА_2 , діючи від імені та представляючи інтереси позивача ОСОБА_1 , звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивача мотивувала тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учаснику, який проживав та був зареєстрований у ньому, а саме ОСОБА_3 , у свідоцтві про право власності на жилий будинок зазначено, що це домоволодіння має статус колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 . Після ліквідації колгоспних дворів ОСОБА_3 не отримала свідоцтва та не зареєструвала права власності на житловий будинок відповідно до вимог діючого законодавства. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Позивач є її спадкоємцем за заповітом. Він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , подавши у визначений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дмитренко В.М. Позивач отримав свідоцтво про право власності за заповітом на частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , про що винесла відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Саме тому представник позивача звернулася до суду та просила судовим рішенням визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 08 листопада 2021 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10 січня 2022 року.

У підготовче судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, але до початку підготовчого судового засідання представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача.

Представник відповідача Носівської міської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада Чернігівської області визнає позовні вимоги та просить справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживала та була зареєстрована ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на жилий будинок від 08 липня 1981 року (а. с. 9) та довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 1596 від 25 серпня 2021 року (а. с. 14).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_3 як члену ліквідованого колгоспного двору належав житловий будинок АДРЕСА_1 , але після ліквідації колгоспних дворів вона не зареєструвала своє право власності на будинок у встановленому законом порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 13 травня 2011 року приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Дмитренко В.М., яким належний їй на праві власності жилий будинок АДРЕСА_1 , земельні ділянки, розташовані за тією ж адресою та грошові вклади заповідала ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту (а. с. 49) та копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 57).

Отже, позивач є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 1595 від 25 серпня 2021 року ОСОБА_3 станом на 20 березня 2020 року була зареєстрована в домоволодінні по АДРЕСА_1 одна (а. с. 15).

У судовому засіданні встановлено, що приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області до майна померлої ОСОБА_3 заведено спадкову справу за № 43/2020 (а. с. 45-100).

Згідно з копією спадкової справи ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк. ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 став належати ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

У судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до приватного нотаріуса Дмитренко В.М. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ОСОБА_1 було подане свідоцтво про право власності на жилий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , видане виконкомом Носівської міської ради 8 липня 1981 року, де власником жилого будинку вказаний колгоспний двір, головою якого є ОСОБА_3 , що підтверджується постановою приватного нотаріуса Дмитренко В.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 19/02-31 від 20 лютого 2021 року (а. с. 11).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріали справи підтверджують, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а. с. 17-19).

Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 20 жовтня 2021 року становить 83888,00 грн. (а. с. 21-28).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 908 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 5).

Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачеві ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст. ст. 15, 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1269, 1273, 1274 ЦК України, ст. ст. 200, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Носівської міської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 78,4 кв. м житловою площею 42,7 кв. м з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України в Носівському районі Чернігівської області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений в АТ КБ «Приватбанк» за реквізитами: рахунок отримувача UA0025645, отримувач коштів ГУК у Черніг.обл/тг м. Носівка/22030101, код класифікації доходів бюджету 22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37972475, судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. відповідно до квитанції № 0.0..1 від 01 листопада 2021 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 10 січня 2022 року.

Суддя А.О. Крупина