ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3422/21 Номер провадження 22-ц/814/234/22Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря судового засідання - Міщенко Я.О.,

представника позивача ОСОБА_1 за дорученням - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 та апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 , адвоката Єгорова С.А.,

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 жовтня 2021 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання дітей

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання спільних дітей, а саме на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття та до закінчення ним навчання, а також ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття, в твердій грошовій сумі 12 000 грн. щомісячно.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з відповідачем вони мають двох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на її утриманні. На даний час син ОСОБА_4 навчається у вищому навчальному закладі, а дочка ОСОБА_5 є неповнолітньою, а тому потребують утримання. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на двох дітей в сумі 12 000 грн. щомісячно, розмір яких буде відповідати інтересам дітей. Просила врахувати, що реальні доходи відповідача значно перевищують розмір її заробітної плати.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково:

-стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи з 19.04.2021 і до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

-стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 26.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

-стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 26.04.2021 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.

-стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

-рішення суду в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

короткого змісту вимог апеляційної скарги

Із вказаним рішенням не погодились як позивач, так і відповідач та оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 прохала рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі - 12 000 грн.: на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 до досягнення ним 23 років в сумі 8 000 грн. та на утримання дочки ОСОБА_5 в сумі 4 000 грн. до досягнення нею повноліття; стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 прохав рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошові сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 26.04.2021 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилалась на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин та ненадання належної оцінки доказам, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи.

Так, позивач вказувала, що суд при визначенні розміру аліментів не врахував, що витрати на проживання сина ОСОБА_4 у гуртожитку та вартість навчання за 2020-2022 понесені із сімейного бюджету ще до розірвання шлюбу між ними: витрати по квитанція від 30.07.2021 № /с та №/с оплачені особисто нею. Витрати на утримання дітей складають значну суму, крім того зросла вартість комунальних послуг, які також оплачуються за дітей.

Суд першої інстанції не врахував, що доходи відповідача значно менші за її, а доводи останнього про його нульовий дохід у 1-му кварталі 2021 року від підприємницької діяльності не відповідають дійсності та спростовуються банківськими квитанціями, платіжними дорученнями про поповнення поточного рахунку, відкритого на ім`я відповідача, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки; так само відхилив, як доказ, довідку лікаря-інфекціоніста від 08.07.2021, якою спростовується наявність у відповідача захворювання станом на 2021 рік; проігнорував той факт, що грошові кошти на рахунках відповідача є спільною сумісною власністю та не врахував вимоги ст. ст. 60, 68 СК України. Доля відповідача у загальних коштах на рахунку становить 80 324 дол. США, крім того, він отримує кошти у вигляді орендної плати 6 000 грн. щомісячно від оренди їх спільної квартири.

ОСОБА_1 також вказувала, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо оцінки наданих нею електронних доказів, зокрема: паперових копій з веб-сайту університету, де навчається син ОСОБА_4 , про вартість навчання; скріншоту про вартість навчання дочки ОСОБА_5 іноземної мови у приватного педагога школи «Лінгва»; фотокарток відпочинку відповідача за кордоном.

Заявник також посилалась на неврахування місцевим судом правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду у наступних справах: № 922/3544/18, № 212/8689/18-ц (щодо оцінки фотографії та паперової форми електронного доказу, як належних доказів); № 367/3084/18 (щодо визначення збільшеного розміру аліментів на утримання дітей).

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 посилався на те, що суд першої інстанції призначивши до стягнення аліменти на утримання сина ОСОБА_4 до закінчення ним навчання прийняв до уваги копію студентського квитка НОМЕР_1 , що, на його думку, не є належним доказом навчання сина у ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана».

Вважає, що позивачем не було доведено, що син ОСОБА_4 продовжує навчання чи його студентський квиток не було заблоковано у зв`язку із відрахуванням.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошові сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 26.04.2021 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років, є незаконним та має бути скасоване.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи

04.01.2021 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 .

У відзиві ОСОБА_1 прохала апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Зазначала, що доводи апеляційної скарги суперечать фактичним обставинам справи, оскільки під час розгляду справи у суді першої інстанції він та його представник не заперечували факт продовження навчання сина ОСОБА_4 у вищому навчальному закладі та не спростували цього, а навпаки визнавали цей факт при дослідженні квитанцій про оплату коштів на навчання, тощо.

Разом із тим, нею до своєї апеляційної скарги додано квитанцію Київського національного економічного університету ім. В. Гетьмана, якою додатково підтверджується факт продовження навчання сина ОСОБА_4 після досягнення повноліття у ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана». Цю довідку, як зазначала ОСОБА_1 , ректор надав тільки в листопаді, до цього часу вони не працювали.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

Місцевим судом установлено, що 08.10.2005 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 ) було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

Сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис про народження № 459) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис про народження № 426.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», форма навчання - денна.

Оскільки станом на час пред`явлення позову до суду, 19.04.2021, син ОСОБА_4 не досяг повноліття, позивач прохала призначити до стягнення аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття, так і до закінчення ним навчання, а на дочку ОСОБА_5 - до досягнення нею повноліття.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції з урахуванням фактичних обставин справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам, врахувавши розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років на 2021 рік, дійшов висновку, що позивач в силу положень ст. 180 СК України має право на отримання аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи з 19.04.2021 (тобто з дня подачі вказаного позову) по ІНФОРМАЦІЯ_3 (по день досягнення сином ОСОБА_4 повноліття), а починаючи з 26.04.2021 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 - в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, а на утримання ОСОБА_4 - в розмірі 2 000 грн. щомісячно до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін та зібраним у справі доказам в їх сукупності.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції та нормативно-правове регулювання; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 ст. 183 СК України передбачено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків на утримання повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

Тобто, передбачений сімейним законодавством обов`язок батьків по утриманню неповнолітніх дітей а також повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання, може бути виконаний у спосіб сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів в обох випадках суд повинен враховувати обставини, передбачені статтею 182 СК України, а при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання, ще й брати до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Доведення перед судом вказаних обставин покладається на сторону, яка на них посилається, як на предмет своїх вимог і заперечень (ст. ст. 12, 81 ЦПК України).

З урахуванням наведених вище норм сімейного законодавства України (зокрема, статей 180, 181, 183 СК України), оскільки станом на 19.04.2021 (час пред`явлення вказаного позову до суду), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досяг повноліття, а дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою, суд першої інстанції вірно встановив право позивача на отримання аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , та дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на двох дітей, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто за період з 19.04.2021 по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

ІНФОРМАЦІЯ_3 старший син сторін, ОСОБА_4 , досяг повноліття, та, як вбачається з довідки про навчання, долученої позивачем до апеляційної скарги (а.с. 148), після досягнення повноліття продовжує навчання, а саме є студентом 2 курсу факультету управління персоналом, соціології та психології ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана»; форма навчання - денна; час закінчення навчання -30.06.2024.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно розмежував призначення аліментів окремо на утримання сина ОСОБА_4 з 26.04.2021 і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 23-х річного віку, та окремо на дочку ОСОБА_5 - з 26.04.2021 і до досягнення нею повноліття.

Разом із тим, судом першої інстанції у резолютивній частині рішення не зазначено конкретну дату закінчення ОСОБА_4 навчання - 30.06.2024, що, на думку апеляційного суду, має суттєве значення при його виконанні, оскільки рішення суду повинно бути зрозумілим для сторін та не викликати сумнівів при його виконанні.

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , уточнивши дату закінчення ним навчання - 30.06.2024, що відповідатиме вимогам ст. 199 СК України, оскільки станом на час закінчення навчання останньому виповниться тільки 21 рік.

Щодо заперечень апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 про недоведеність належними доказами факту продовження навчання.

Відповідач ОСОБА_3 вважає, що позивачкою у справі не було доведено, що їх син ОСОБА_4 продовжує навчання, оскільки копія студентського квитка НОМЕР_1 , додана до позову, не є належним доказом навчання сина у вищому навчальному закладі.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, встановивши факт продовження повнолітнім ОСОБА_4 навчання, суд першої інстанції виходив із оцінки доказів в їх сукупності, у тому числі студентського квитка НОМЕР_1 , квитанцій сплати за проживання у гуртожитку, тощо та відсутність заперечень з цього приводу відповідача.

У свою чергу, відповідач у суді першої інстанції не надавав у відзиві заперечень щодо обставин продовження сином ОСОБА_4 навчання та наявності у нього сумнівів щодо дійсності студентського квитка станом на час розгляду справи, та не спростував цієї обставини доказами.

Суд з`ясовує обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 5 ст. 263 ЦПК України).

Разом із тим, долучена до апеляційної скарги довідка ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» (а.с. 148) додатково підтверджує факт продовження навчання сина сторін ОСОБА_4 після досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вказана довідка не є новим доказом, а є додатковим доказом, а тому, в силу вимог ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, приймається судом апеляційної інстанції до уваги.

Щодо заперечень апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 з приводу визначеного судом розміру аліментів.

Згідно з позовними вимогами позивач ОСОБА_1 прохала призначити до стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання обох дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 12 000 грн. щомісячно.

У даному випадку, саме на позивача покладався обов`язок довести належними, допустимими і достатніми доказами можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 12 000 грн. щомісячно, що значно більше за мінімальний гарантований законом розмір.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, вірно надав оцінку зібраним у справі доказам, повно та всебічно дослідив всі обставини, що мають значення для визначення розміру аліментів та дійшов обґрунтованого висновку, що 2 000 грн. на кожного щомісячно буде необхідним та достатнім розміром аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, враховуючи, що обов`язок по утриманню є спільним обов`язком батьків.

Розмір прожиткового мінімуму, передбачений на 2021 рік для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2 395 грн., з 1 липня - 2 510 грн., з 1 грудня - 2 618 грн.; для працездатних осіб: з 1 січня - 2 270 грн., з 1 липня - 2 379 грн., з 1 грудня - 2 481 грн.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність перешкод за станом здоров`я відповідача сплачувати аліменти, а докази, надані стороною позивача у справі на підтвердження майнового стану відповідача (зокрема, копії квитанцій, платіжних доручень, де платником зазначений ОСОБА_3 , роздруківки фотознімків, опублікованих в соціальних мережах) не свідчать про те, що ці кошти є його доходом, у тому числі від продажу автомобілів, чи про величину витрат на утримання особою себе, відповідно, не підтверджують матеріальну можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі 12 000 грн. щомісячно на обох дітей.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа підприємець, дата запису 22.05.2019 (а.с. 25). З податкової декларації відповідача за І квартал 2021 року вбачаються відомості про відсутність у нього офіційного доходу у звітному періоді від підприємницької діяльності (а.с. 26).

Погоджуючись із розміром аліментів, визначеним судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції також враховує, що обов`язок по утриманню покладається законом на обох батьків, і призначення аліментів судом з одного з батьків не позбавляє іншого здійснювати матеріальне утримання у розмірі достатньому для забезпечення їхніх потреб.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вимоги позивача про призначення до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 12 000 грн. (які, згідно з вимогами апеляційної скарги, позивач прохала перерозподілити наступним чином: 8 000 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина, та 4 000 грн. на утримання неповнолітньої дочки), є безпідставно завищеними.

Обставини неможливості відповідача за станом здоров`я сплачувати аліменти не встановлені судом, оскільки медична документація (а.с. 27-30) містить відомості станом на 2011 рік.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, надав належну оцінку зібраним у справі доказам, як окремо так і в сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовали висновків суду першої інстанції щодо призначеного розміру аліментів.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на неврахування місцевим судом правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду у справах № 922/3544/18, № 212/8689/18-ц; № 367/3084/18 є безпідставними.

Відомості про рішення у справах за номерами № 922/3544/18, № 212/8689/18-ц відсутні в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

У справі № 367/3084/18, призначаючи аліменти на утримання дитини у розмірі 20 000 грн. щомісячно, судом було встановлено офіційний дохід платника аліментів, наявність у нього грошових коштів готівкою у значному розмірі в іноземній валюті, а також наявність на праві власності нерухомого, рухомого майна, корпоративних прав. Отже, встановлені у цій справі обставини є нерелевантними тим, що встановлені у даній справі, що розглядається.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо отримання відповідачем доходу у вигляді плати від оренди житла та коштів на рахунках відповідача є непідтвердженими відомостями, а тому не можуть бути покладені в основу доказування відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а апеляційну скаргу представника відповідача задовольнити частково, змінивши рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , уточнивши дату закінчення ним навчання - 30.06.2024.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 жовтня 2021 року необхідно залишити без змін, як таке, що винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки задоволення апеляційної скарги сторони відповідача фактично не призвело до зміни частково задоволених судом першої інстанції матеріальних позовних вимог, апеляційний суд не вбачає підстав для здійснення перерозподілу судових витрат у порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розподілених судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ч. 4 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника відповідача, ОСОБА_3 , адвоката Єгорова С.А. - задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 жовтня 2021 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 26.04.2021 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку, уточнивши дату закінчення навчання - 30.06.2024.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 січня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук