Справа № 643/6996/20
Провадження № 2/643/368/22
13.01.2022 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Сухіни Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -
Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - позивач) звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 7086,61 грн.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.05.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судові засідання неодноразово не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, заяви про розгляд справи у його відсутність, суду не надав.
Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Постановою Московського районного суду м. Харкова від 14.08.2017 року (справа № 643/9429/17) ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як вбачається з витягу з Централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правову відповідальність водія автомобіля, яким керував відповідач, застраховано не було.
22.09.2017 року ОСОБА_3 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вказаної вище ДТП.
Відповідно до Довідки № 1 від 21.11.2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, сума до сплати визначена в розмірі 7086,61 грн.
Відповідно до платіжного доручення № 1262305 від 01.12.2017 року, позивачем на користь ОСОБА_3 перераховано відшкодування в розмірі 7086,61 грн.
Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно п. п. а) п. 41.1.ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до п. п. 38.2.1. пункту 38.2 ст. 38 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону.
Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК.
Відповідно до п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого останнім відшкодування.
Вирішуючи питання щодо розміру зазначеного відшкодування, суд керується таким.
Як вбачається з вказаної вище Довідки № 1 від 21.11.2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, грошові кошти в загальному розмірі 7086,61 грн. складаються з наступних складових: підтверджена шкода по майну 6286,61 грн., витрати на проведення експертизи 800,00 грн. З наведених вище підстав суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок ДТП, в розмірі підтвердженої шкоди по майну, а саме в сумі 6286,61 грн., та задовольняє позовні вимоги у вказаній частині.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи в розмір 800,00 грн., суд керується таким.
Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера № 01/09 від 08.09.2017 року, вартість звіту про оцінку вартості збитків № 21/09/17 в сумі 800,00 грн. сплачена ОСОБА_2 .
У звіті про оцінку вартості збитків № 21/09/17 в якості замовника оцінки зазначений також ОСОБА_2 .
Таким чином, витрати на проведення експертизи в сумі 800,00 грн., які позивачем було відшкодовано ОСОБА_3 , були понесені не ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 .
Згідно п. 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Таким чином, обов`язок щодо відшкодування витрат потерпілого на проведення експертизи (дослідження) щодо визначення розміру шкоду, виникає у МТСБУ виключно у разі, якщо відповідні витрати понесені потерпілим.
Судом встановлено, що витрати на проведення експертизи в сумі 800,00 грн. понесені не потерпілим, а іншою особою.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у позивача були відсутні підстави для відшкодування зазначених витрат потерпілому.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого останнім на користь потерпілого відшкодування, суд в межах розгляду даної справи зобов`язаний в тому числі встановити обґрунтованість розміру такого відшкодування.
Оскільки суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для відшкодування потерпілому витрат на експертизу в сумі 800,00 грн., які були понесені іншою особою, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача в порядку ст. 993 ЦК України.
Враховуючи наведене, суд відмовляє в позовних вимогах в частині стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 800,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1864,70 грн.
Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України,-
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 18.01.2022 року.

Суддя Д.А. Крівцов