Ухвала

19 січня 2022 року

м. Київ

справа № 761/12226/20

провадження № 61-18441ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув заяву ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , про відвід колегії суддів: Фаловської І. М., Мартєва С. Ю., Сердюка В. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Білої Ірини Володимирівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій щодо невключення в реєстр акцептованих вимог кредиторів,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для виконання вимог ухвали для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано заявнику надати уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), а також копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

27 листопада 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у задоволенні клопотання ФГВФО про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Касаційну скаргу ФГВФО залишено без руху та надано строк для виконання вимог ухвали для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано заявнику додати документ, що підтверджує сплату судового збору. Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

09 грудня 2021 року на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від 22 листопада 2021 року від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, в якій заявник посилається на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), а також додає копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року та витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

17 грудня 2021 року на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від 06 грудня 2021 року від ФГВФО надійшла заява на усунення недоліків касаційної скарги, серед яких платіжне доручення про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФГВФО на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року. У задоволенні клопотання ФГВФО про зупинення дії рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку відмовлено.

04 січня 2021 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , надійшла заява про відвід колегії суддів: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В.

Заява мотивована тим, що існують підстави вважати недотримання колегією суддів критерію щодо неупередженості, що виключає можливість участі колегії суддів при розгляді цієї справи. Всупереч принципу рівності сторін, колегія суддів застосувала неоднозначний підхід щодо оформлення касаційної скарги ОСОБА_1 та ФГВФО. Зазначає, що Верховний Суд звернув увагу на неналежне оформлення ОСОБА_1 касаційної скарги і постановив ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та запропонував усунути недоліки касаційної скарги, а саме: надати суду уточнену касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), а також копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Натомість, вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ФГВФО, Верховний Суд не за тосував ті ж самі процесуальні норми щодо оформлення касаційної скарги, які були застосовані щодо касаційної скарги ОСОБА_1 . Тобто, Суд не звернув увагу на очевидні недоліки касаційної скарги ФГВФО та відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою за відсутності однакових стандартів і підходів до обох сторін спору. Разом з тим, усі сторони процесу мають рівні права, тому до кожної сторони підлягають застосуванню однакові стандарти і правила тлумачень одних і тих самих норм процесуального права. Зазначене свідчить про явну необ`єктивність та упередженість суду, а також очевидне прихильне ставлення до однієї із сторін спору - ФГВФО, у зв`язку з чим відсутні достатні гарантії безсторонності та об`єктивності колегії суддів в цій справі. На підставі вищевказаного, з метою забезпечення справедливого та неупередженого вирішення справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В., підлягає відводу на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК.

Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Васько В. В. про відвід колегії суддів: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В., визнано необґрунтованою, передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

18 січня 2022 року на виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід про відвід колегії суддів: Фаловської І. М., Мартєва С. Ю., Сердюка В. В., в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду Дундар І. О.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Доводи ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Фаловської І. М., Мартєва С. Ю., Сердюка В. В. обґрунтовані виключно припущеннями, нічим не доведені, не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів. В заяві фактично викладено незгоду заявника із процесуальними рішеннями колегії суддів: Фаловської І. М., Мартєва С. Ю., Сердюка В. В., що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді, і не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , про відвід колегії суддів: Фаловської І. М., Мартєва С. Ю., Сердюка В. В. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар