КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 755/13572/21

номер провадження: 22-ц/824/2014/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої нечесною підприємницькою практикою із замахом на життя,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ), у якому просив зобов`язати відповідача відшкодувати йому завдану шкоду у розмірі 273 287 грн 00 коп.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду (а.с.18-21).

01 вересня 2021 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 від 30 серпня 2021 року про усунення недоліків позовної заяви (а.с.23-35).

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою судді першої інстанції від 06 вересня 2021 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зазначені в ухвалі судді першої інстанції від 25 серпня 2021 року недоліки позовної заяви не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки позивачем подавались усі заяви до суду першої інстанції через систему «Електронний суд». Тому вважає, що надання письмових копій цих документів є зайвим, оскільки подані електронні документи через систему «Електронний суд» мають однакову юридичну силу із паперовими документами, підписаними заявником власноручно. Вказує, що відсутність у відповідача зареєстрованого електронного кабінету є підставою для надсилання судом документів засобами електронного та поштового зв`язку на адреси відповідача. Зазначає, що суддею першої інстанції вибірково та з невірним тлумаченням застосовано практику Європейського суду з прав людини у подібних правовідносинах.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції від 06 вересня 2021 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак суддя першої інстанції прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з вимогами ч.1 ст.15, ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2021 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 , уякому просив зобов`язати відповідача відшкодувати йому завдану шкоду у розмірі 273 287 грн 00 коп. (а.с.1-13).

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суддя першої інстанції виходив із того, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175-177 ЦПК України, а саме:

у справі відсутні дані про наявність у ФОП ОСОБА_2 зареєстрованого електронного кабінету, що унеможливлює обмін електронними документами з ним. У позовній заяві зазначено, що вона направлена на адресу інтернет - магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », проте у позовній заяві відповідачем вказано ФОП ОСОБА_2 . Крім того, копія додатків до позовної заяви позивачем направлена адресату «Дима Нарожний». Відповідно до положень п.п. 15.1 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України всі документи мають подаватися в паперовому вигляді, а письмові заяви повинні мати власноручний підпис заявника. Однак такі вимоги позивачем не виконано;

позовна заява не містить зазначення доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги, і до цієї заяви такі докази не долучені.

в позові не зазначені докази вини відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між діями останнього та завданою шкодою;

позивачем не вказано про наявність відповідного вироку суду у справі, яким би відповідача було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 та ч.1 ст.189 КК України, або ухвал суду про звільнення відповідача від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, як і будь-яких доказів вчинення відповідачем протиправних дій, що охоплюються диспозиціями вказаних статей КК України;

у позовній заяві не вказано, яким чином підприємницька практика відповідача, визначена позивачем як нечесна, полягала в замаху на його життя.

01 вересня 2021 року, тобто, у строк встановлений в ухвалі судді першої інстанції від 25 серпня 2021 року, ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначав, що позовна заява подана ним через підсистему «Електронний суд» з дотриманням вимог чинного законодавства, тому суд першої інстанції не має права примушувати його подавати позовну заяву у паперовій формі. Зазначав, що, якщо відповідач не має зареєстрованого електронного кабінету, то суд має забезпечувати такого відповідача необхідними документами шляхом їх надсилання засобами електронного та поштового зв`язку на адреси відповідача. Вказував, що дії ФОП ОСОБА_2 повністю підпадають під ознаки нечесної підприємницької практики, як в частині обману позивача, так і в частині агресивних дій щодо позивача, що підтверджено доданими до позову документами та відкритими проти відповідача кримінальними провадженнями. Вказував, що доказами здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики є матеріали судових рішень у справі № 755/15620/17, які знаходяться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Зазначав, що ФОП ОСОБА_2 вчинив шахрайські дії під час продажу товару, тобто під час стосунків між продавцем і споживачем. Вважав, що ФОП ОСОБА_2 вимагаючи у нього 8 000 грн 00 коп. позбавив його засобів для існування строком на 5 місяців, тобто вчинив замах на його життя. Вказував, що факт вимагання відповідачем у нього коштів підтверджений доданою ним до заяви про усунення недоліків довідкою про пенсію та матеріалами кримінального провадження № 0000009 від 25 січня 2021 року за ч.1 ст.189 КК України, про що зазначено ним у позові та підтверджується судовими рішеннями від 16 березня 2018 року у справі № 755/15620/17, які розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Стверджував, що існує прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями ФОП ОСОБА_2 та завданою йому шкодою, що полягає у емоційному та психологічному шоці, який у нього виник після усвідомлення обману з боку ФОП ОСОБА_2 , душевних стражданнях позивача, приниженні його честі, гідності, престижу та ділової репутації, припиненні наукової роботи, багаторічних витратах часу і зусиль з метою відновлення попереднього стану, порушенні нормальних життєвих стосунків, втраті найближчих життєвих планів та перспектив, постійному стресі, погіршенні сну, занепокоєності та відчутті несправедливості (а.с.23-35).

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суддя першої інстанції дійшов висновку, що недоліки позовної заяви, які зазначені в ухвалі від 25 серпня 2021 року, позивачем в повному обсязі не усунуті, а саме: позивачем проігноровано вимогу суду щодо подання в паперовій письмовій формі позовної заяви в новій редакції, з урахуванням наведених в ухвалі недоліків щодо її змісту, підписану позивачем; долучення доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; подання копії позовної заяви та посвідчених належним чином копій долучених до неї документів для направлення відповідачу.

Однак з такими висновками судді першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Національне законодавство може містити певні обмеження доступу до правосуддя, проте такі обмеження відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини не повинні спростовувати саму суть такого права й бути справедливими.

За змістом ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої нечесною підприємницькою практикою із замахом на життя. Документ сформований у підсистемі «Електронний суд» 12 серпня 2021 року.

Відповідно до ч.8 ст.43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Надсилання у встановленому порядку процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з обов`язковим використанням такою особою власного електронного підпису.

Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи та подання такого документу через електронний кабінет.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2019 року у справі № 2340/4648/18 та від 22 серпня 2019 року у справі № 520/20958/18.

Згідно з положеннями ч.3 ст.15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система. Разом з тим, згідно із Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у тексті Закону слова (назва) «Єдина судова інформаційна (автоматизована) система», «автоматизована система» у всіх відмінках (випадках) буде замінено словами «Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система» у відповідному відмінку.

Відповідно до ч.8 ст.14 ЦПК України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису, якщо інше не визначено цим Кодексом.

У пункті 15.15 ч.1 Розділу VIIІ «Перехідні положення» ЦПК України зазначено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

Оголошення про створення та забезпечення функціонування ЄСІТС було опубліковано Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» № 229 (6984) 01 грудня 2018 року.

У подальшому у газеті «Голос України» (№ 42 (7048) від 01 березня 2019 року) опубліковано повідомлення Державної судової адміністрації України, згідно якого (відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28 лютого 2019 року № 624/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування ЄСІТС) Державна судова адміністрація України повідомила про відкликання оголошення, опублікованого в газеті «Голос України» (№ 229 (6984) від 01 грудня 2018 року).

Разом з тим, наказом Державної судової адміністрації України № 628 від 22 грудня 2018 року «Про проведення тестування підсистеми «Електронний суд» у місцевих та апеляційних судах» вирішено запровадити тестовий режим експлуатації підсистеми «Електронний суд» у місцевих та апеляційних судах України (пілотних судах).

Відповідно до пункту 2 цього наказу місцевим та апеляційним судам у ході тестового режиму експлуатації підсистеми «Електронний суд» слід керуватися вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (із змінами і доповненнями), у частині функціонування підсистеми «Електронний суд» (далі - Положення).

Так, відповідно до пункту 2.3 рішення Ради суддів України від 12 квітня 2018 року № 16 передбачено, що ряд норм Положення, в тому числі і розділ XI (Підсистема «Електронний суд»), набирають чинності та можуть використовуватись у тестовому режимі виключно для судів, визначених пілотними згідно з відповідним наказом ДСА України.

Згідно з пунктом 3 Розділу ХІ Положення особи, за допомогою зареєстрованого електронного кабінету формують проекти (створюють шляхом заповнення відповідних форм, редагують, долучають), підписують та подають до суду і органів системи правосуддя електронні запити, скарги, пропозиції та інші непроцесуальні звернення, що стосуються діяльності таких органів, а також отримують відповідь на них.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14, 16 пункту 1 Положення, електронний документ (далі - ЕД) - оригінал електронного документу з обов`язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі, з електронним цифровим підписом автора. Електронний цифровий підпис (далі - ЕЦП) - електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. ЕЦП використовується в АСДС для підписання та погодження (візування) інформаційних ресурсів в цілому або фіксування певних дій з ними (внесення зауважень, пропозицій, погодження частини тексту тощо).

Для проекту будь-якого електронного документу, створеного в підсистемі електронного суду на всіх стадіях його формування забезпечується конфіденційність його змісту за допомогою шифрування із використанням ЕЦП автора проекту. Осіб, допущених до інформації, що захищається, визначає автор документу. З моменту переведення документу у стан «Оригінал» такий документ втрачає статус конфіденційного і перелік осіб, допущених до його змісту визначає адміністратор відповідно до вимог законодавства (пункт 5 Розділу ХІ Положення). Документи подаються за допомогою електронного кабінету в форматі ЕД та ЕКПД (електронна копія паперового документу). Суди та органи системи правосуддя приймають подані ЕД як оригінали документів, а ЕКПД, як завірені копії оригіналів документів та можуть вимагати надання їх оригіналів для перевірки (пункт 6 Розділу ХІ Положення).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеному за посиланням: //cabinet.court.gov.ua/login, відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.

Із урахуванням зазначеного, з 22 грудня 2018 року отримані місцевими судами заяви та інші процесуальні документи через підсистему «Електронний суд» мають реєструватися та розглядатися в установленому порядку.

Вказаний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 640/1374/19 та від 06 серпня 2020 року у справі № 160/1841/19.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Зокрема, відповідно до пункту 14 Розділу XI Положення № 30 всі електронні документи, що надходять до суду, автоматично розмішуються у відповідному реєстрі електронної кореспонденції автоматизованої системи документообігу суду. Їхня реєстрація здійснюється за загальними правилами реєстрації вхідної кореспонденції, визначеними відповідними інструкціями з діловодства.

Отже, відповідно до пункту 1 Розділу ХІ Положення з 22 грудня 2018 року у всіх місцевих та апеляційних судах обмін електронними документами між судом, фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми «Електронний суд». Учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого Електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи (пункт 2 Положення).

Електронний кабінет - захищений веб - сервіс, за допомогою якого забезпечується взаємодія авторизованого користувача з АСДС у режимі реального часу. Порядок реєстрації та роботи з електронним кабінетом встановлюється адміністратором (пункт 15 частини першої Розділу ІІ Положення).

Згідно з вимогами Розділу XI Положення обмін процесуальними документами в електронній формі повинен здійснюватися з офіційних електронних адрес (Електронних кабінетів), які вони мають створити в підсистемі «Електронний суд», розміщеній за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua.

Таким чином, відсутність факту початку повноцінного функціонування ЄСІТС не може бути перешкодою для роботи її підсистеми «Електронний суд» та відповідно, права особи на подання процесуальних документів через цю підсистему в електронній формі.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона сформована у системі «Електронний суд» 12 серпня 2020 року, а також зазначено про підписання її ОСОБА_1 .

З огляду на те, що подання документу через систему «Електронний суд» без використання власного електронного цифрового підпису неможливо, то усі подані ОСОБА_1 у даній справі документи через підсистему «Електронний суд» вважаються поданими в електронній формі з накладенням електронного цифрового підпису.

Оскільки позовну заяву (з додатками) ОСОБА_1 було подано через підсистему «Електронний суд», то в такому разі підлягають застосуванню положення ч.ч.6-7 ст.43 ЦПК України (у редакції на час подання позову), згідно з якими передбачено, що процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Учасник справи звільняється від обов`язку надсилати іншим учасникам справи або подавати до суду копії документів відповідно до кількості учасників справи, якщо він подає документи до суду в електронній формі. У такому разі копії відповідних документів іншим учасникам справи направляє суд. Якщо обсяг документів є надмірним, суд направляє учасникам справи тільки копії процесуальних документів та повідомлення про можливість ознайомитися з іншими матеріалами в приміщенні суду або через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 362/6591/20 (провадження № 61-6313св21).

Однак суд першої інстанції на вказані вище вимоги закону та правові висновки Верховного Суду уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що позивачем проігноровано вимогу суду щодо подання в паперовій письмовій формі позовної заяви в новій редакції, з урахуванням наведених в ухвалі недоліків щодо її змісту, підписану позивачем, та подання копії позовної заяви і посвідчених належним чином копій долучених до неї документів для направлення відповідачу.

Зазначаючи про те, що позивач не долучив до позовної заяви доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суддя першої інстанції не звернув уваги на роз`яснення, які містяться у п.2 (абз.4) та п.7 (абз.4) постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якими передбачено, що суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших передбачених законом підстав. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Крім того, суддею першої інстанції не враховано положення ч.2 ст.197 ЦПК України, якими передбачено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема:

- з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше (пункт 7);

- встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання ( пункт16).

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви.

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала судді Дніпровського районного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року про повернення позовної заяви постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції. Тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 06 вересня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: