КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року м. Київ

Справа №755/10053/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/3340/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Виниченко Л.М. 12 жовтня 2021 року у м. Києві, повний текст ухвали складений 13 жовтня 2021 року, за клопотанням ОСОБА_1 про поновлення строку для подання доказів та долучення письмових доказів у справі №755/10053/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням автомобіля,

В С Т А Н О В И В

У червні 2021 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням автомобіля.

В судовому засіданні 12 жовтня 2021 року позивач заявив клопотання про поновлення строку для подання письмових доказів та долучення до справи у якості доказів висновоку соціально-психологічного дослідження № 29-07-21.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення строку для подання доказів - відмовлено.

Клопотання про долучення письмових доказів з додатками у справі №755/10053/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої пошкодженням автомобіля - залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що у поданому клопотанні позивачем не зазначено будь яких поважних причин неможливості своєчасного подання висновку спеціаліста разом з позовом, у тому числі не надано жодних доказів на підтвердження неможливості звернення до фахівців для складання відповідного висновку з підстав запровадження карантинних заходів. Також позивачем при зверненні до суду у позовній заяві не було зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовом, у тому числі про його намір надати суду документи щодо визначення розміру моральної шкоди.

Не погодився із вказаною ухвалою суду позивач, ним подано апеляційну скаргу, так як вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Позивач вказує на те, що при постановлені вказаної ухвали, суд першої інстанції не врахував всіх обставин справи, а саме що при проведені судового засідання 03 серпня 2021 року відповідач та його представник не отримали копії позовної заяви та доданих до неї документів, тобто доказ у вигляді висновку соціально-психологічного дослідження був ними отриманий одночасно, разом з позовом. Окрім цього, суд першої інстанції не врахував наявність встановлених обмежень для позивача пов`язаних з його віком, статусом ліквідатора аварії на ЧАЕС станом здоров`я та віднесенням до групи ризику осіб, що схильні до тяжкого перебігу хвороби COVID та встановлені карантинні обмеження, що є загальновідомим фактом та не потребують доказування. В судовому засіданні позивач надав суду відомості та поясним, що раніше не міг звернутися до експерта за отриманням висновку, в зв`язку з наявністю черги на прийом, яка виникла після локдауну в квітні-травні 2021 року. Зазначає, що вказані факти не можуть бути доказані, але є послідовними. Вважає вказані обставини непереборними, тобто такими, що не залежали від волевиявлення позивача, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в червні 2021 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої матеріальної шкоди, спричинених умисним пошкодженням майна, а саме автомобіля, та моральну шкоду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 03 серпня 2021 року, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 47).

В судовому засіданні 12 жовтня 2021 року позивач заявив клопотання про поновлення строку для подання письмових доказів та долучення до справи у якості доказів висновоку соціально-психологічного дослідження № 29-07-21.

Клопотання позивач мотивував тим, що через дію низки карантинних обмежень в межах України у січні-травні 2021 року він не міг звернутися за отриманням експертного висновку у зв`язку з дистанційним графіком роботи експерта, звернення в липні було наслідком прийому відповідно до черги за графіком.

Відмовляючи позивачу у поновленні строку для подання доказів, суд першої інстанції виходив з того, що у поданому клопотанні позивачем не зазначено будь яких поважних причин неможливості своєчасного подання висновку спеціаліста разом з позовом, у тому числі не надано жодних доказів на підтвердження неможливості звернення до фахівців для складання відповідного висновку з підстав запровадження карантинних заходів. Також позивачем при зверненні до суду у позовній заяві не було зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовом, у тому числі про його намір надати суду документи щодо визначення розміру моральної шкоди.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно із ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною 4 ст. 83 ЦПК України встановлено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Крім того, ч. 8 ст. 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає обґрунтувала неможливість їх неподання у вказаний строк, з причин, що не залежали від неї.

Статтями 122, 124ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог, передбачених ст.127ЦПК України суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Відповідно пункту 3 Розділу XII Прикінцеві положення ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв'язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 9 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 24 лютого 2021 року на території України карантин. З 24 лютого 2021 року на всій території України діяв адаптивний карантин, коли вжиті жорсткі заходи були припинені станом на травень, червень 2021 року. Київ перебував у «зеленій зоні», що передбачає пом`якшення заходів до мінімальних.

З наведених обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 08 червня 2021 року, однак у позовній заяві ним не було зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовом, у тому числі про його намір надати суду документи щодо визначення розміру моральної шкоди.

За змістом висновку соціально-психологічного дослідження, який позивач просить приєднати до справи, як доказ, вбачається, що складання його розпочато 29 липня 2021 року, закінчено 02 серпня 2021 року, тобто після подачі позову.

У поданому клопотанні позивачем не зазначено будь яких поважних причин неможливості своєчасного подання висновку спеціаліста разом з позовом, у тому числі не надано жодних доказів на підтвердження неможливості звернення до фахівців для складання відповідного висновку з підстав запровадження карантинних заходів.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що поданню висновку соціально-психологічного дослідження у визначені законом строки перешкоджали суворі карантинні обмеження, що діяли на території України у січні-травні 2021 року, належними доказами не підтверджені. Крім того, з січня 2021 року по травень 2021 року була дозволена робота медичних та експертних установ, а карантин мав адаптивний характер. Позивачем не підтверджено жодними доказами наявність перешкод щодо звернення до експерта для проведення соціально-психологічного дослідження у зв`язку з карантинними обмеженнями в країні.

Колегія суддів зазначає, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач пропустив строки для подання доказів та не довів поважність пропуску цього строку з поважних причин.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з ухвалою суду першої інстанції, переоцінки доказів, не ґрунтуються на законі та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук