СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/19/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ТОВ «Желань» (03134, м.Київ, вул.Трублаїні, 18), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Фролова Олена Олександрівна (03048, м.Київ, вул.Пулюя Івана, буд.5, прим.17), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черниш Марина Олександрівна (04071, вул. Верхній Вал/Межигірська, 34//13), Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (01001, м. Київ, вул.Хрещатик, 32А) про визнання незаконної державної реєстрації права власності, визнання недійсним правочину та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021р. представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконною державної реєстрації права власності, визнання недійсним правочину та визнання права власності.

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову в якій просить накласти арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер нерухомого майна 000) та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно , зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у розумінні ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (зокрема, але не виключно: реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, органів місцевого самоврядування; реєстрацію відомостей про відступлення прав за іпотечним договором та зміну іпотекодержателя, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, тощо), стосовно наступного нерухомого майна: квартири АДРЕСА_4 (реєстраційний номер нерухомого майна 000).

В обгрунтування посилався на те, що позивач повністю здійснила фінансування будівництва нерухомого майна, набула всіх прав щодо отримання результату інвестицій та отримання у власність побудовану за його рахунок квартиру (новостворене майно). Однак, ТОВ «Желань» не здійснив завершення будівництва у визначені строки, а ОСОБА_3 неправомірно набув право власності на побудоване за рахунок позивача нерухоме майно, незаконно зареєстувавши право власності на будинок в якому наявний об`єкт інвестицій позивача, а згодом здійснивши поділ будинку провів незаконну реєстрацію права власності безпосередньо на сам об`єкт інвестицій (квартиру) позивача. Згодом ОСОБА_3 здійснив за договором дарування відчуження об`єкта інвестицій (квартири) на користь ОСОБА_4 , яка наразі є власником спірних квартир, що мали бути отримані позивачем у власність. Отже квартира (новостворене майно) на яку позивач, як інвестор набув майнове право («право очікування») та яку мав отримати у власність, внаслідок ланцюга неправомірних дій (рішень) були незаконно набуті та перейшли у власність інших (третіх) осіб, які не є забудовниками та не здійснювали фінансування будівництва. Невжиття заходів забезпечення позову, враховуючи предмет спору, підстави та мотиви позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, адже враховуючи , що наразі право власності на спірне нерухоме майно внаслідок ланцюга неправомірних дій та рішень зареєстровано за ОСОБА_4 (яка ніколи не була ані забудовником ані інвестором) , тобто безпідставно отримала об`єкт інвестицій позивача у власність, допоки позивач буде визнавати незаконність державних реєстрацій на своє майно (результат інвестицій), недійсність правочинів та право власності на об`єкти інвестицій (квартири), ОСОБА_4 може вчиняти будь-які дії щодо цього майна, зокрема відчужити, реалізувати, передати в заставу чи інший спосіб використати дане майно та (або) заволодіти ними, поки в суді буде розглядатись цивільна справа за позовом позивача. Заявлені заходи забезпечення позову є належним та ефективним способом захисту інтересів позивача по справі, що унеможливить зловживання своїми правами стороною відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи 10.02.2016р. між ТОВ «Желань» та ОСОБА_2 було укладено договір № 4 купівлі-продажу майнових прав.

Відповідно до п.1.2 вказаного договору сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_5 , з наступними характеристиками: квартира АДРЕСА_6 , кількість кімнат 2, загальна площа, 64.83 кв.м, 5 поверх, секція 2.

28.03.2018р. було укладено додаткову угоду, відповідно до якої в усьому іншому сторони керуються умовами договору за № 4 від 10.02.2016р. купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_7 .

Згідно п.1, 2ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Крім того, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснено в постанові №9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Виходячи з предмету позову, обставин справи, суд вважає, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній цивільній справі, а тому приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову і знаходить співмірним із заявленими позовними вимогами такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер нерухомого майна 000)

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.151-153, 293 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Желань», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Фролова Олена Олександрівна, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черниш Марина Олександрівна, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація про визнання незаконної державної реєстрації права власності, визнання недійсним правочину та визнання права власності - задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер нерухомого майна 000).

В іншій частині відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О.Петренко