ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/2441/21 Головуючий суддя І інстанції Іващенко С. О.
Провадження № 22-ц/818/1432/22 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із житлових відносин, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волошиної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - адвоката Колосова Артема Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ» на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року , по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ц справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ», треті особи приватний нотаріус обухівського нотаріального округу Саєнко Еліна Володимирівни, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева Ольга Олександрівна, ОСОБА_2 по усунення перешкоди у користування правом власності на нерухоме майно та скасування запису у Державному реєстрі іпотек об`єднану з позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнив, та просить усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, а саме: двокімнатною квартирою загальною площею 46,3 кв. м., житловою площею 27,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття (припинення обтяження у вигляді застави нерухомого майна (іпотеки) і виключення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; погасити запис у Державному реєстрі іпотек, що зареєстроване від 25.06.2007.

У червні 2021 року представник ТОВ «Кей-Колект» звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, яким просить скасувати заборону на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.09.2021 позов ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект», треті особи: приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Саєнко Еліна Володимирівна, ОСОБА_2 про усунення перешкоди у користуванні правом власності на нерухоме майно та скасування запису у Державному реєстрі іпотек та позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту об`єднано в одне провадження.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з заявою, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу ХМНО О.О.Вахрушевої та всім державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрації будь-яких змін до відомостей, що стосуються нерухомого майна -а саме двокімнатна квартира, загальною площею 46,3 кв.м, житловою площею 27,2 кв.м за адресою АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що 10.08.2021 року на адресу позивача ОСОБА_1 надійшов лист від ТОВ «Фінансова компанія "МАНІТУ» б/н від 28.07.21р. У тексті листа вимоги від ТОВ «Фінансова компанія "МАНІТУ», позивачу стало відомо, що 02.07.21р. між ТОВ «Кей-Колект» та відповідачем було укладено договір № 02/07/21-1 від 02.07.21р. про відступлення права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25.10.2007 року, а також договором іпотеки. Позивач у повному обсязі позбавлений можливості оскаржити даний правочин, оскаржити суму заборгованості. За відсутності доказів переходу права вимоги від відповідача ТОВ «Кей-Колект» до ТОВ «Фінансова компанія "МАНІТУ» позбавлений можливості на звернення до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача належним, а також залученням у якості третьої особи нотаріуса який посвідчив даний правочин.

Ухвалою Фруненського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Заборонено приватному нотаріусу ХМНО Вахрушевій О.О. та усім державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію будь-яких змін до відомостей, що стосуються нерухомого майна - а саме двокімнатної квартири загальною площею 46.3 кв.м., житловою площею 27.2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Кей-Колект» - адвокат А. Колосов просить скасувати ухвалу та у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 відмовлено.

Скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні необхідні докази в обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову, тільки виловлено припущення про подальшу неможливість виконання рішення суду.

Вказано, що судом не з`ясовано обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «МАНІТУ» просить скасувати ухвалу, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Скарга мотивована тим, що ТОВ «ФК МАНІТУ» безпідставно обмежене у використанні належним їм прав внаслідок заборони навіть внесення змін до відомостей без наведення конкретного взаємозв`язку такого заходу забезпечення із предметом спору.

Вказує, що позивачем не надведено будь-яких доказів на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відсутні докази відчуження спірного майна.

Зазначено, що предметом позову є вимоги немайнового характеру та ТОВ ФК «МАНІТУ» не є відповідачем або учасником справи.

Звертає увагу на те, що застосування судом такого заходу забезпечення позову є недоцільним. Неспівмірним та жодним чином не співвідноситься з предметом заявленого позову.

Вказує, що суд своїм рішенням забороняє персонально ОСОБА_3 без наведення належної аргументації такого висновку вчиняти реєстраційні дії, що суперечить положенням ЗУ «Про нотаріат».

Відзиву на апеляційній скарги не надходило.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг і вважає, що скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Цим критеріям оскаржене судове рішення не відповідає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що між сторонами існує спір стосовно квартири. Зазначено про ймовірність відчуження спірного майна, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання в майбутньому рішення суду у разі задоволення позову.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до проявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам було роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про усунення перешкод у користуванні правом власності на нерухоме майно та скасування запису у Державному реєстрі іпотек. В разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, а тому суд першої інстанції помилково вважав, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Суд у контексті вказаної правової позиції, яка є застосованою у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, не з`ясував, що спір у даній справі має немайновий характер, тому наслідки його розгляду на впливають на майнові права сторін.

За вказаних обставин, вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію будь-яких змін до відомостей, що стосуються спірного нерухомого майна, - за змістом вищенаведеної та обов`язкової для застосування судом апеляційної інстанції касаційної практики, - є неспівмірним заявленим позовних вимогам та порушує норму ч. 3 ст. 150 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми цивільного процесуального права, то відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує оскаржене судове рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - адвоката Колосова Артема Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ» задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу ХМНО Вахрушевій О.О. та усім державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію будь-яких змін до відомостей, що стосуються нерухомого майна - а саме двокімнатної квартири загальною площею 46.3 кв.м., житловою площею 27.2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 січня 2022 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

А.В.Котелевець.