ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року

м. Харків

справа № 615/421/21

провадження №22-ц/818/1174/22

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміна О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач фізична особа підприємець ОСОБА_2

інші учасники справи:

третя особа: Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «Брокбізнес»

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Валківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2021 року, постановлене у складі судді Товстолужського О.В.

установив:

02.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на свою користь понесені збитки та фактично невикористані грошові кошти на загальну суму 60560,75 грн в результаті неналежного виконання зобов`язань по ремонту транспортного засобу.

Позов обґрунтовано тим, що 28.05.2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» було укладено Договір добровільного страхування № 006- 0474427/01НТ від 28.05.2019 року. Предметом Договору є транспортний засіб - автомобіль марки «VOLVO» моделі «ХС60», д.н.з. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, який належить ОСОБА_1 ( надалі Автомобіль). 19.05.2020 року позивачем було подано до ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку за вказаним вище договором, а відповідну подію ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» було зареєстровано за № 88427 від 19.05.2020 року. Для усунення пошкоджень Автомобіля, що виникли внаслідок страхового випадку, з боку ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» було прийнято рішення здійснити страхову виплату. Для проведення ремонтних робіт ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» було перераховано грошові кошти у сумі 45726,25 грн. на поточний рахунок фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 . Рахунком фактурою № 29/07 від 20.07.2020, складений ОСОБА_2 , зазначена загальна сума до сплати 61940,00 грн. Однак, останнім ремонтні роботи по відновленню (ремонту) автомобіля фактично виконані частково. Позивач зазначає, що сума, яка підлягає сплаті відповідачу за фактичний ремонт (відновлення) автомобіля за першим страховим випадком, з урахуванням фактично виконаного ремонту (відновлення) автомобіля складає 17650 грн., а невикористана сума грошових коштів складає: 45726,25 -17650 = 28076,25 грн. Після неодноразових спроб продовжити роботи по відновленню (ремонту) автомобіля позивача за першим страховим випадком на суму, яка залишилась - 28076,25 грн., відповідач зазначав, що не має часу для продовження робіт, а також деяких запчастин, які необхідні для його відновлення. Крім того, 11.07.2020 року ОСОБА_1 було подано до ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» повідомлення ще про одну подію, що має ознаки страхового випадку за Договором, яку зареєстровано за № 88923 від 15.07.2020. ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» було здійснено додаткове страхове відшкодування на поточний рахунок відповідача у розмірі 30400,00 грн. Рахунком - фактурою № 33/07 від 22.07.2020, складеним ФОП ОСОБА_2 , зазначена загальна сума до сплати 33400,00 грн. Однак, відповідачем ремонтні роботи по відновленню (ремонту) автомобіля фактично виконані частково. Сума, що підлягає сплаті відповідачу за фактичний ремонт (відновлення) автомобіля за другим страховим випадком, з урахуванням фактично виконаного ремонту (відновлення) автомобіля складає 6700,00 грн., а невикористана сума грошових коштів складає: 30400 - 6700 = 23700,00 грн. Однак, відповідачем ремонтні роботи по відновленню (ремонту) автомобіля позивача за другим страховим випадком фактично здійснені не були, частина пошкоджень автомобіля не усунута. Невикористана сума відшкодування складає 23700,00 грн. Будь - яких документів в якості підтвердження ремонтних робіт (накладні, акти здавання робіт, чеки та інше), ФОП ОСОБА_2 за другим страховим випадком позивачу не надав, що лише підтверджує виконання робіт частково. Так, позивачем за власний рахунок були відремонтовані (відновлені) деталі, які зазначені у позиціях рахунку - фактури № 29/07 від 20.07.2020 за першим страховим випадком. У зв`язку з тим, що відповідачем не проведені ремонтні роботи автомобіля у розумні строки та у обсязі, обумовлені договором з ПрАТ «СК «Брокбізнес», 24.12.2020 року ОСОБА_1 було здійснено ремонт автомобіля у ТОВ «ПРЕСТИЖ АВТО ХАРКІВ» на суму 23904,50 грн. Тобто, сума збитків позивача за самостійний ремонт (відновлення) свого автомобіля складає: 23904,50 гри. (сума ремонту автомобіля за власний рахунок) - 15120 грн. (сума ремонту автомобіля у відповідача) = 8784,50 грн. На теперішній час позивач не отримав належного ремонту його автомобіля від відповідача в тому обсязі, який був необхідний та поніс збитки у зв`язку з проведенням його ремонту за власні кошти на загальну суму 8784,50 грн. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що сума грошових коштів, яка фактично залишилась не використаною відповідачем в результаті перерахувань на його поточний рахунок від ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» коштів за два страхових відшкодування, з урахуванням збитків за самостійний ремонт автомобіля складає: 28076,25 грн. (залишок фактично невикористаної суми грошових коштів відповідачем за перший страховий випадок по ремонту (відновленню) автомобіля) + 23700,00 грн. (залишок фактично невикористаної суми грошових коштів відповідачем за другий страховий випадок по ремонту (відновленню) автомобіля) + 8784,50 грн. (понесені збитки позивача за самостійний ремонт (відновлення) свого автомобіля), а всього 60560,75 грн.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим що позивач не довів заявлені позовні вимоги. Сторони не погоджували строків виконання робіт та переліку робіт, що підлягають виконанню, позивач не повідомляв відповідача про необхідність усунення недоліків виконаних ремонтних робіт; вимога, адресована відповідачу, про перерахування грошових коштів на рахунок « ПРЕСТИЖ АВТО ХАРКІВ», не відповідає п. 15.10.2.1 договору добровільного страхування, адже виконання ремонтних робіт суб`єктом господарювання « ПРЕСТИЖ АВТО ХАРКІВ» не узгоджено з ПрАТ « СК «Брокбізнес». Суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами не довів найменування та вартість робіт, які на його погляд, всупереч договору не були здійснені підрядником.

Не погодившись з рішенням місцевого суду, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, в якому задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим що, судове рішення є незаконним та необґрунтованим, та таким що не відповідає обставинам справи. А саме суд не врахував, що у випадку фактичного виконання робіт ФОП ОСОБА_2 , останній не був позбавлений можливості звернутися до ОСОБА_1 для отримання оплати у повній сумі після виконання робіт у повному обсязі. В матеріалах справи відсутні докази листування щодо необхідності доплати позивачем грошових коштів за виконані відповідачем роботи. Останній не пропонував погодити з позивачем конкретний перелік робіт, які ФОП ОСОБА_2 мав намір виконати в рамках страхової виплати. Отже висновки суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи. Визначення розумності строку виконання ремонтних робіт виходить за межі предмету доказування у справі тому не можуть бути розглянуті судом. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків позивач не отримав належних послуг з ремонту автомобіля та поніс додаткові збитки у зв`язку із необхідністю здійснювати ремонт автомобіля за власний кошт. В матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази того, що відповідач виконав ремонтні роботи, що було залишено судом поза увагою. Судом також не було надано належної оцінки тому що 16.11.2020 представник позивача на адресу відповідача надіслав заяву про повернення суми страхового відшкодування через невиконання ремонтних робіт в повному обсязі. Суд мав з`ясувати чи виконанні ФОП ОСОБА_2 ремонтні роботи, та в якому обсязі, але фактично усунувся від виконання обов`язку встановити обставини на які посилається позивач у своєму позові. В той час відносини що склалися між позивачем та ПрАТ «СК «Брокбізнес» не підлягали встановленню та з`ясуванню судом, оскільки безпосередньо не стосуються предмету спору. Між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 до часу звернення з відповідним позовом, спору з приводу недоліків виконаної роботи не існувало, оскільки частина робіт взагалі не виконана, про що позивач зазначав у листах до відповідача. Відповідач же з жовтня 2020 року не надавав жодних пояснень щодо стану виконаних робіт. Відсутність належного реагування відповідача не підпадає під ознаки передбачені ч. 4 ст.853 ЦК, для призначення експертизи в обов`язковому порядку, тому посилання суду в даному випадку на цю норму, є недоречним. Таким чином, суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю, залишив поза увагою факт відсутності в матеріалах справи доказів виконання відповідачем робіт, факт прийняття виконаних робіт позивачем, факт відсутності в матеріалах справи доказів огляду ПрАТ « СК «Брокбізнес» автомобіля ОСОБА_1 після ремонту, факт здійснення ремонту позивачем за свій рахунок, факт зміни відповідачем умов договору в односторонньому порядку, не реагування відповідача на заяви Позивача та листи третьої особи щодо повернення невикористаних коштів на ремонт автомобіля. Тому позивач вважає, що ним були доведені заявлені позовні вимоги та надані докази щодо нездійснення ФОП ОСОБА_2 ремонту транспортного засобу. Відповідачем було порушено процесуальні строки на подання додаткових доказів. Також відповідач при поданні письмових пояснень зазначав що в них зазначена позиція відповідача і за своєю суттю є відзивом на позовну заяву. Тобто відповідачем свідомо підміненно поняття «Відзиву» та «Письмових пояснень», так як відзив не можна було подати через закриття підготовчого засідання. Суд прийнявши докази та письмові пояснення відповідача порушив норми ЦПК.

Не погодившись з апеляційною скаргою ОСОБА_4 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволені апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим що, СТО відповідача було погоджено між позивачем та третьою особою Судом встановлено та сторонами не заперечувалось те, що мав місце усний договір підряду, за яким позивач, як замовник, погодився на виконання робіт в межах суми сплаченої страховою компанією. Помилковим є твердження позивача про те, що ФОП ОСОБА_2 не був позбавлений можливості звернутися до ОСОБА_1 для отримання оплати у повній сумі після виконання робіт, у повному обсязі, адже факт зарахування коштів раніше ніж авто заїхало на СТО, фактично є ознакою того, що між Сторонами було досягнуто усної домовленості про порядок оплати послуг шляхом авансу. Суд в своєму рішенні правильно встановив що позивач знав про недостатність коштів для проведення ремонту у повному обсязі, однак не здійснив доплату. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач не погоджувався із сумою страхової виплати, призначеною Страховою. Отже, нездійснення позивачем оплати різниці між страховим відшкодуванням та виставленим рахунком фактурою є простроченням кредитора, відповідно до цього відповідач не міг виконати взяті на себе зобов`язання. Так як договір був укладений в усній формі, то між Сторонами не було визначено конкретного строку виконання ремонтних робіт. Відповідач виконував їх по мірі надходження запасних частин, що підлягали заміні. Тобто ремонт здійснювався в межах розумного строку. Матеріалами справи підтверджується відсутність встановлення підряднику строків усунення недоліків з боку позивача, адже позивач цього не робив, а просто забрав ТЗ з СТО після виконання робіт в межах оплаченого обсягу робіт. Позивачу було запропоновано підписати Акти виконаних робіт, в межах що був оплачений з боку Страхової. Однак позивач відмовився від підписання акту № 29/07 від 28.08.2020 р. прийму передачі виконаних робіт на суму 45 726,25 грн. та Акту прийому-передачі виконаних робіт № 33/07 від 28.08.2020р. на суму 30 400,00 грн. Тож відмова підписання позивачем акту виконаних робіт не є доказом неякісного ремонту автомобіля, та наявності недоліків у виконаній роботі. Дані акти долучені до матеріалів справи, хоча позивач і не визнає того, що вони йому були надані на підписання в день коли, він забирав авто, але даний факт підтверджується записами свідків, на цих актах. Позивач забрав авто і не робив підряднику заяви про наявність недоліків у роботах із зазначенням цього переліку робіт, а висловив вимогу тільки через 2,5 місяці, вважає що позивач втратив право у подальшому посилатися на відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.Вважає законною ухвалу про долучення доказів, адже суд зберігаючи об`єктивність залучив до матеріалів справи не тільки надані відповідачем докази.

Апелянтом були також подані до суду письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких наводить заперечення на відзив, та просить суд задовольнити його апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, письмових пояснень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 28.05.2019 між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №006-0474427/01НТ ( а.с .13-17).

25.05.2020 між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №006-0475695/01НТ ( а.с .103-105).

За вищевказаними договорами застрахований транспортний засіб автомобіль марки «VOLVO» моделі «ХС60», д.н.з. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, який належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.11-12).

Згідно п. 15.10.2.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту, сума страхового відшкодування розраховується наступним чином: за умови перерахування коштів на поточний рахунок погодженої СТО в повному обсязі.

Згідно п. 15.10.4 у разі проведення відновлюваного ремонту на СТО іншій, ніж була погоджена Страховиком, сума страхового відшкодування, здійсненого на підставі п. 15.10.2.2. договору, уважається остаточною та перегляду не підлягає.

Згідно п.15.10.2.2. при виплаті страхового відшкодування у будь-який спосіб, відмінний від перерахування коштів на поточний рахунок погодженої СТО, страховик здійснює авансову виплату в розмірі 70 % від суми страхового відшкодування, що розраховується на підставі п. 15.7.2. Договору.

18.05.2020 та 11.07.2020 сталися страхові випадки, в результаті яких автомобіль «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_1 , отримав ушкодження, що підтверджується копіями протоколів огляду транспортного засобу, проведеного представником ПрАТ «СК «Брокбізнес» від 19.05.2020, 22.05.2020 та 15.07.2020 .(а.с.130-132)

Сторонами по справі не заперечується, що ініціатива про залучення для виконання ремонтних робіт саме відповідача, надходила від третьої особи ПрАТ «СК «Брокбізнес», позивач також узгодив виконання робіт з фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 .

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем та здійснює, окрім інших такі види діяльності, як технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.(а.с.33)

Вищезазначені ушкодження, отримані автомобілем «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_1 18.05.2020 та 11.07.2020, були зафіксовані ФОП ОСОБА_2 у переліку, що зазначений в рахунку-фактурі № 29/07 від 20.07.2020 та рахунку-фактурі № 33/07 від 22.07. 2020 року.(а.с. 19,21)

Сторони не оспорюють, що внаслідок страхових випадків були виявлені пошкодження, які зафіксовані в рахунках-фактурах.

Згідно копії рахунку фактурі № 29/07 від 20.07.2020 перелік ушкоджень за страховим випадком від 18.05.2020 складений на суму 61 940 грн.

Згідно копії рахунку фактурі № 33/07 від 22.07. 2020 перелік ушкоджень за страховим випадком від 11.07.2020 складений на суму 33 400 грн.

Відповідно до копій страхових актів № 88427/1 від 24.07.2020 року та № 88923/1 від 11.08.2020 року, ПрАТ «СК «Брокбізнес» за страховим випадком, що мав місце 18.05.2020 року визначено розмір страхового відшкодування в сумі 45 726, 25 грн., а за страховим випадком, що мав місце 11.07.2020 року визначено розмір страхового відшкодування в сумі 30 400,00 грн.( а.с. зворотній сторона 132, а.с. 133).

Наказами № 88427/1/1 від 24.07.2020 та № 88923/1/1 від 11.08.2020 ПрАТ «СК «Брокбізнес» було прийнято рішення перерахувати на рахунок ФОП ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 45 726,25 грн. та 30 400,00 грн., що й було зроблено(а.с.18,20).

Як вбачається з копії листа ОСОБА_1 від 28.10.2020 до ПрАТ «СК «Брокбізнес», він просить повернути з СТО ФОП ОСОБА_2 «невикористане страхове відшкодування» та перерахувати його на розрахунковий рахунок СТО ТОВ «ПРЕСТИЖ АВТО ХАРКІВ», зазначаючи підставою, що СТО ФОП ОСОБА_2 не було проведено належних робіт відновленню транспортного засобу марки «VOLVO» моделі «ХС60», д.н.з. НОМЕР_1 в повному обсязі. Останнім виконані послуги лише на суму 16 350 грн. (а.с.30).

Згідно копії відповіді ПрАТ «СК «Брокбізнес» від 28.10.2020, позивачу повідомлено, що автомобіль марки «VOLVO» моделі «ХС60», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахований на умовах договорів добровільного страхування наземного транспорту № 006-0474427/01НТ від 25.05.2019 та №006-0475695/01НТ від 25.05.2019. Вибір СТО був з ним погоджений. Крім того ПрАТ «СК «Брокбізнес» не укладалися договори про співробітництво зі станціями технічного обслуговування у м. Харкові ( а.с. 32).

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Статтею 526 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, на який спрямована узгоджена воля сторін.

Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт.

Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення.

За статтею 843 ЦК України у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт, є додатком до договору та його невід`ємною частиною.

За відсутності цих умов ціну може встановити суд на основі звичайно застосовуваних за аналогічні роботи цін з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Частиною 1статті 865 ЦК України передбачено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір побутового підряду згідно статті 866 ЦК України вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 10 Закону України «Про захистправ споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Згідно ч. 4 ст. 853 ЦК України, у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Відповідно до ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Так, виплата страхової суми ПрАТ «СК «Брокбізнес» відповідачу у встановленому розмірі, відповідно до ст.. 866 ЦК України, підтверджує укладення між позивачем та відповідачем усного договору підряду.

Разом с тим, ціна договору підряду між сторонами складається, відповідно до виплачених страхових виплат ПрАТ «СК «Брокбізнес» відповідачу: в розмірі 45 726,25 грн. та 30 400,00 грн., що не заперечується сторонами по справі.

Однак, згідно наданих відповідачем рахунківфактур, для проведення повного відновлення ремонту автомобілю марки «VOLVO» моделі «ХС60», д.н.з. НОМЕР_1 , за переліком ушкоджень, було необхідно сплатити 61 940 грн. та 33 400 грн.

З матеріалів справи вбачається, що встановлена різниця між виплаченою сумою страхового відшкодування виконавцю послуг та необхідною для повного відновлення транспортного засобу була відома позивачу, що ним не заперечується.

Крім того, позивачем не було узгоджено з відповідачем перелік та вартість робіт, що мусив виконати відповідач за договором підряду, в межах отриманої ним суми. Таким чином виконавець за договором підряду, міг визначити перелік робіт на свій розсуд.

Судова колегія відхиляє посилання апелянта на ч. 2 ст. 873 ЦК України, оскільки договір підряду був укладений в усній формі, та позивачем, відповідно до ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, не надано належних доказів укладення договору підряду шляхом видачі авансу на виконання робіт.

Також, як вбачається з матеріалів справи позивач посилається на те, що СТО ФОП ОСОБА_2 взагалі виконано відновлювальні роботи на суму 16 350 грн., однак допустимих та належних доказів не надано.

Зі змісту апеляційної скарги також вбачається, що апелянт зазначає перелік робіт, які не виконані відповідачем за договором підряду, однак ним не надані належні докази, щодо дійсності цього переліку.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано належних та допустимих доказами найменування та вартість робіт, які на його погляд, всупереч договору не були здійснені підрядником,

Судова колегія уважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач не надав належних доказів своїх доводів, щодо недотримання відповідачем розумних строків виконання робіт, оскільки критерії розумності строків визначаються складністю ремонту, часом для пошуку та доставки деталей, обсягом робіт та іншим, однак посилаючись на цю обставину, як підставу для задоволення позову, доказів суду позивачем не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується позивачем, що він отримав автомобіль марки «VOLVO» моделі «ХС60», д.н.з. НОМЕР_1 , після відновлювання ремонту на СТО ФОП ОСОБА_2 , який, як він зазначає не був проведений належним чином.

Однак, в порушення ч. 1 ст. 853 ЦК України, позивачем не надано суду належних доказів, щодо його своєчасного звернення до підрядника з вимогами про усунення недоліків, які він виявив після виконання останнім робіт за договором підряду.

Посилання апелянта на ч. 3 ст. 849 ЦК України, судова колегія не бере до уваги, оскільки позивач не довів ті обставини, що з його боку підрядникові був призначений строк для усунення недоліків.

З огляду на вищевикладене, судова колегія уважає, що надані позивачем на підтвердження своїх вимог докази не дають підстав вважати, що відповідач не виконав певні умови договору, укладеного між сторонами, в результаті чого позивач зазнав збитків, які потребують відшкодування.

Судовою колегією встановлено, що суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки за встановлених судом обставин інші наведені апелянтом аргументи не є суттєвими.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають, фактично направлені на переоцінку доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування в частині стягнення заборгованості з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Тому судова колегія уважає, що апеляційну скарга належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 391 ЦПК України,суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 січня 2022 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук