Провадження № 22-ц/812/161/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 січня 2022 року м. Миколаїв

справа № 477/642/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на заочне рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області, ухвалене 09 серпня 2021 року суддею Глубоченком С.М. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У квітні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 24 жовтня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідачці видано кредитну картку з лімітом у 300 грн. У подальшому кредитний ліміт збільшувався та станом на 31 липня 2020 року складав 35 000 грн.

Посилаючись на порушення відповідачкою умов кредитування та виникнення станом на 17 березня 2021 року кредитної заборгованості, банк просив стягнути 57 904, 40 грн, з яких 46 582, 74 грн за простроченим тілом кредиту та 11 321, 66 грн за простроченими відсотками.

Відповідачка участі у судових засіданнях не приймала, тому судом було ухвалено заочне рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 57 904, 40 грн кредитної заборгованості.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю кредитних зобов`язань та розміру заборгованості.

Ухвалою цього ж суду від 19 жовтня 2021 року представнику відповідачки ОСОБА_1 адвокату Баранову В.Л. відмовлено у перегляді заочного рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника, посилалась на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована помилковістю висновку суду про узгодження сторонами умов договору, оскільки в анкеті-заяві відсутня позначка про бажання ОСОБА_1 отримати саме кредитну картку та про погодження розміру кредитного ліміту; на помилковість висновків суду про те, що укладений між сторонами договір є договором приєднання; на недоведеність того, що саме надані банком Умови та Правила розуміла відповідачка, ознайомилась та погодилась саме з ними; на відсутність її згоди на нарахування процентів за збільшеною процентною ставкою 86,4%; на безпідставне зарахування до тіла кредиту процентів та комісій за кредитом.

Узагальнені доводи інших учасників

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу банк не скористався.

2. Мотивувальна частина

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що 24 жовтня 2011 року відповідачка підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк», за змістом якої вона погодилась, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилась з даним договором до його укладання і погодилась з його умовами (а.с. 21).

Цього ж дня відповідачкою підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду (а.с. 22).

Згідно довідки базова процентна ставка складає 3 % на місяць та нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році. Крім цього за погашення заборгованості мінімально можливими платежами передбачено процентну ставку у розмірі 3, 27 % на місяць.

Розмір щомісячних платежів, що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді, складає 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості.

Термін внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Також довідкою про умови кредитування передбачено нарахування штрафів та комісій, проте про стягнення цих сум банк не просить.

До позовної заяви додано Умови та Правила надання банківських послуг.

Пунктом 2.1.1.2.3 Умов та Правил після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, надає банку право на зміну ліміту в будь-який момент та підписавши договір клієнт погоджується та приймає будь-який розмір кредитного ліміту установленого банком.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, у день оформлення кредиту позичальниці встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн. Цього ж дня його збільшено до 1 000 грн (а.с. 19).

З розрахунку заборгованості вбачається, що 19 листопада 2011 року ОСОБА_1 зняла з кредитної картки 996, 75 грн (а.с. 8).

Протягом строку дії кредитного договору банком позичальниці надавались картки № НОМЕР_1 строком дії з 24 жовтня 2011 року до липня 2015 року, № НОМЕР_2 строком дії з 30 червня 2015 року по червень 2019 року та № 178880 строком дії з 20 травня 2019 року по квітень 2023 року (а.с. 20).

Кредитний ліміт протягом строку дії кредитного договору збільшувався, 05 січня 2018 року до 7 000 грн, 15 січня 2018 року до 8 000 грн, 22 січня 2018 року до 10 000 грн, 05 лютого 2018 року до 12 000 грн,09 лютого 2018 року до 14 000 грн, 15 лютого 2018 року до 16 000 грн, 18 березня 2018 року до 18 000 грн, 21 березня 2018 року до 20 000 грн, 18 квітня 2018 року до 22 000 грн,06 жовтня 2018 року до 25 000 грн, 23 листопада 2018 року до 27 000 грн, 27 листопада 2018 року до 29 000 грн, 04 грудня 2018 року до 31 000 грн, 10 грудня 2018 року до 33 000 грн та 17 грудня 2018 року до 35 000 грн (а.с. 19).

Протягом січня 2018 листопада 2020 року ОСОБА_1 найбільш активно користувалась кредитними коштами, знімаючи та частково повертаючи їх на рахунок (а.с. 12 17).

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, встановивши, що 24 жовтня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду, процентна ставка за якою складає 3 % на місяць та нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році та тривалий час активно користувалась кредитними коштами, апеляційний суд вважає доведеним виникнення та існування між банком та відповідачкою договірних кредитних правовідносин, за визначеними анкетою-заявою та Довідкою умовами.

Проте враховуючи, що у певні періоди банком нараховувались проценти у розмірі, більшому, ніж погоджено Довідкою про умови кредитування, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати процентну ставку, яка була погоджена сторонами 3 % на місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році).

Доводи апелянта про те, що за час дії кредитних правовідносин позичальницею внесено на рахунок 288 728, 57 грн, а знято лише 256 791, 24 грн, не заслуговують на увагу, оскільки обраховані без урахування 3% за користування кредитними коштами.

Отже, з урахуванням погодженої сторонами процентної ставки розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 52 536, 95 грн, з яких 43 202, 98 грн за тілом кредиту та 9 333, 97 грн за процентами.

Позиція Великої Палати Верховного Суду, висловлена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, на яку посилається апелянт, не може бути застосована, оскільки висловлена у справі з іншими правовідносинами. У цій справі Верховний Суд дійшов висновку про неможливість застосування до правовідносин, що виникли, правил частини 1 статті 634 ЦК України у зв`язку з відсутністю підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила надання банківських послуг.

Велика Палата Верховного Суду розглядає під судовими рішеннями в подібних правовідносинах такі, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (див. постанови від 16 травня 2018 року у справі № 910/5394/15-г; 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16; 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11; 16 січня 2019 року у справі №757/31606/15-ц; 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19).

У справі, яка переглядається, наявні підписані позичальницею ОСОБА_1 анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та Довідка про умови кредитування з зазначенням типу картки, валюти кредиту та відсоткової ставки.

Отже, правовідносини, які виникли між банком та ОСОБА_1 , не можна вважати подібними (тотожними, аналогічними) правовідносинам, щодо яких зроблено висновок Великою Палатою Верховного Суду у справі 342/180/17.

Посилання апелянта на те, що банком безпідставно включено до розрахунку заборгованості комісію за користування кредитними коштами не заслуговує на увагу, оскільки вимоги про стягнення комісії позовна заява не містить. Крім цього, як вбачається з руху коштів за картковим рахунком, комісія знімалась одночасно зі зняттям позичальницею готівки, як це передбачено Довідкою про умови кредитування 5 грн за зняття готівки у банкоматах і пунктах видачі готівки ПАТ КБ «ПриватБанк», при знятті від 1 до 100 грн; 10 грн - при знятті від 100, 01 грн до 200, 01 грн, та у більших розмірах при знятті більших сум. Також визначено розмір комісії за зняття готівки в банкоматах інших банків України та зарубіжних банків (а.с. 22).

Посилання апелянта на те, що між банком та позичальницею не узгоджувався розмір кредитного ліміту не заслуговує на увагу, оскільки у день отримання картки ОСОБА_1 зняла кошти, надані у вигляді кредитного ліміту, що дає підстави дійти висновку про те, що умови договору, у тому числі щодо розміру кредитного ліміту, вона прийняла. Крім цього, після збільшення банком розміру кредитного ліміту, ОСОБА_1 також користувалась цими коштами.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції шляхом зменшення стягнення кредитної заборгованості ОСОБА_1 з 57 904, 40 грн. до 52 536, 95 грн.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг.

Отже, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, відшкодуванню банку за рахунок позивачки за пред`явлення позову підлягає 2064, 05 грн, а за подання апеляційної скарги відшкодуванню позивачці за рахунок банку підлягає 37, 52 грн. З урахуванням взаєморозрахунку, відшкодуванню банку за рахунок відповідачки остаточно підлягає 2 026, 53 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року змінити, зменшивши стягнення кредитної заборгованості з 57 904, 40 грн. до 52 536, 95 грн та судових витрат з 2 270 грн до 2 026, 53 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В.Лівінський

---------------------------------

Повну постанову складено 11 січня 2022 року