Справа № 740/6001/21
Провадження № 2/740/188/22
У Х В А Л А

Іменем України

26 липня 2022 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючої судді Гагаріної Т.О., з участю секретаря судового засідання Зінич А.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням,

встановив:

26.10.2021 ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з вказаним позовом.

03.11.2021 ухвалою судді було відкрито провадження по справі, ухвалено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У призначені судові засідання на 01.12.2021, 14.01.2022, 04.02.2022, 22.06.2022, 26.07.2022 позивачка повторно не з`явилася без поважних на те причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася, шляхом направлення їй судових повісток з рекомендованим повідомленням за адресою зазначеною нею у позовній заяві. До суду поштові відправлення повернуті, із довідками, причиною повернення зазначено "адресат відсутній за вказаною адресою". Також позивачці неодноразово направлялись SMS-повідомлення про час і місце слухання справи, про що свідчать довідки про доставку SMS від 03.11.2021, 01.12.2021, 16.05.2022.

Відповідач ОСОБА_2 (далі відповідач) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Згідно з ч.1 ст 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас, неявки позивачки в судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушенням як положень Цивільного процесуального кодексу України, так і п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Аналіз приведеного вище свідчить про те, що саме позивачка не проявляє зацікавленості у розгляді справи, затягуючи її розгляд з незрозумілих суду причин.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В свою чергу ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному ст.129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Позивачка у судові засідання не з`являється, про поважність причин своєї не неявки та про можливу зміну місця свого проживання (перебування), суд також не повідомила.

З точки зору закону умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання є ряд чинників, а саме: повторна неявка позивача поспіль у судове засідання; належне повідомлення позивача про час розгляду справи; відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання або неповідомлення їх суду; неявка позивача в судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті; відсутність заяви позивача про розгляд справи в його відсутності.

Неявка позивачки в судове засідання є перешкодою для дотримання цивільно- процесуальних принципів, оскільки суд позбавлений права приймати участь у збиранні доказів у справі та доведеності їх перед судом.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 257, 260 ЦПК України, суд

постановив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням - залишити без розгляду.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя Т.О. Гагаріна