ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3075/20

Провадження № 22-ц/4820/1064/22

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю апелянта та його представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2022 року, суддя Палінчак О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Південно-Західні тепломережі», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок заборгованості,

встановив:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до КП «Південно-Західні тепломережі» про визнання дій протиправними та зобов`язання не нараховувати заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

В обґрунтування вимог зазначила, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_1 , в якій проживали її сини, ОСОБА_3 , 1976 року народження та ОСОБА_4 , 1993 року народження. 30 вересня 2004 року Хмельницьким міськрайонним судом ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ДП «Термопластжитловик», яким зобов`язано ОСОБА_3 та ДП «Термопластжитловик» провести розподіл рахунків по оплаті комунальних послуг за проживання у вказаній квартирі між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частинах. 03 березня 2006 року між позивачем та ОП «Західна Котельня» було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води №25/18/а, відповідно до умов якого суб`єктами користування зазначеними послугами було визначено дві особи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , опалювальну площу квартири було визначено у розмірі 23,45 кв.м. на кожного. ОСОБА_3 за надані йому комунальні послуги оплати не здійснював, у зв`язку з чим у нього накопичився борг. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2018 року ОСОБА_5 , визнано таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 . Разом з тим, як стало відомо позивачу, відповідач нарахував несплачений борг ОСОБА_3 їй в сумі 23003,41 грн., нарахування якого позивач просила визнати протиправним, та зобов`язати КП «Південно-Західні тепломережі» заборгованість в такому розмірі їй не нараховувати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Свою відмову суд обґрунтував відсутністю договору найму житла з ОСОБА_6 , а також встановленням іншим судовим рішенням факту наявності заборгованості ОСОБА_1 перед КП «Південно-Західні тепломережі» за період з 01 лютого 2019 року по 30 червня 2021 року у розмірі 16050,90 грн., що, на думку суду, свідчить про відсутність у неї заборгованості за період до 01 лютого 2019 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги апелянт зазначила, що суд не надав оцінки даним, які містяться в картці споживача ОСОБА_1 згідно з якою за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2019 року вона сплачувала комунальні послуги і в неї була відсутня заборгованість, в той час як ОСОБА_3 не сплачував комунальних платежів, у зв`язку з чим його заборгованість становить 19552,14 грн.

В суді апелянт та її представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 .

Разом з нею в даній квартирі був зареєстрований та проживав її син, ОСОБА_7

30 вересня 2004 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду було зобов`язано ОСОБА_3 та ДП «Термопластжитловик» провести розподіл рахунків по оплаті комунальних послуг за проживання у квартирі АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частинах.

03 березня 2006 року між ОСОБА_1 та ОП «Західна Котельня» було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води №25/18/а та №25/18, відповідно до умов яких суб`єктами користування зазначеними послугами було дві особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , опалювальну площу квартири було визначено у розмірі 23,45 кв.м. кожному. Вказана обставина визнана сторонами та не оспорюється.

ОСОБА_3 оплату за надані комунальні послуги не проводив, у зв`язку з чим за період з 2006 по 2017 років на підставі судових рішень з ОСОБА_3 стягнуто відповідний розмір заборгованості та видано виконавчі документи на суму 15353,42 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2018 року ОСОБА_5 визнано таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 . Судове рішення набрало законної сили 28 грудня 2018 року.

30 січня 2019 року між КП «Південно-Західні тепломережі» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір №1 до договору 25/18а про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 03.03.2006 року, відповідно до умов якого, суб`єктами користування вказаними послугами є ОСОБА_1 як єдиний наймач, опалювальну площу квартири було визначено у розмірі 46,85 кв.м.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізолювань жиле приміщення, що складається з однієї чи з кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», (в редакції на час укладення індивідуальних договорів про надання комунальних послуг ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. При цьому учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник.

Як встановлено судом першої інстанції, 03 березня 2006 року на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 вересня 2004 року надання комунальних послуг та особовий рахунок, що був встановлений для споживача, за адресою: квартира АДРЕСА_1 , було поділено на два особових рахунки та укладено два договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води: з ОСОБА_1 договір №25/18а на опалювальну площу 23,45 кв.м., та з ОСОБА_6 договір №25/18 на опалювальну площу 23,45 кв.м.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2018 року сина ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , визнано таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. Рішення суду набрало законної сили 28 грудня 2018 року, в зв`язку з чим колегія суддів вважає, що саме з цієї дати на ОСОБА_1 , як єдиного наймача, покладено обов`язок оплачувати надані послуги з теплопостачання щодо всієї опалювальної площі даної квартири.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог зазначав, що нарахування ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію, починаючи з жовтня 2017 року є обґрунтованим, оскільки саме з цього часу судом у вищевказаному рішенні встановлена обставина щодо припинення фактичного споживання даної послуги ОСОБА_3 .

Таке твердження відповідача є необґрунтованим, оскільки вказаним рішенням суду не було встановлено обставин щодо не проживання ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1 саме з жовтня 2017 року. В той же час, судом було встановлено факт не проживання сина позивача у цій квартирі понад шість місяців (а.с. 6-7).

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та, невірно застосувавши норми матеріального права, дійшов помилкових висновків щодо наявності зобов`язання ОСОБА_1 по сплаті комунальних послуг лише на тій підставі, що вона є наймачем квартири відповідно до договору найму, в той час як її син, ОСОБА_3 , мав статус члена сім`ї наймача, тому, на думку суду, відповідальність за своєчасність та поновну оплати комунальних послуг повинен нести виключно наймач.

В той же час суд залишив поза увагою положення законодавства щодо обов`язку по оплаті комунальних послуг споживачами (а не наймачами), на підставі відповідних укладених між споживачем та надавачем послуг, договорів.

Оскільки, як було встановлено вище, 03 березня 2006 року на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 вересня 2004 року надання комунальних послуг та особовий рахунок, що був встановлений для споживача, за адресою: квартира АДРЕСА_1 , було поділено на два особових рахунки, та, відповідно, укладено два договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води: з ОСОБА_1 договір №25/18а на опалювальну площу 23,45 кв.м., та з ОСОБА_6 договір №25/18 на опалювальну площу 23,45 кв.м., тому правових підстав для покладання обов`язку по сплаті комунальних послуг за період до 28 грудня 2018 року виключно на наймача ОСОБА_1 , не вбачається.

При цьому, суд відмовляючи у задоволенні позову, дійшов взаємовиключних висновків.

Відповідно до одного висновку суду, позивач ОСОБА_1 має зобов`язання по сплаті комунальних послуг на користь КП «Південно-Західні тепломережі», оскільки вона має статус наймача житла.

В той же час, в іншому висновку суд зазначив про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку по сплаті комунальних послуг, оскільки рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.09.2021 року встановлено її обов`язок по сплаті за послуги по теплопостачанню за період лише з 01.02.2019 року, відповідно до умов укладеного додаткового договору №1 до договору №25/18а від 30.01.2019 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 не ініціювала вирішення питання щодо проведення перерахунку нарахованого їй розміру сплати за комунальні послуги по постачанню гарячої води та централізованому опаленню за період з 03 березня 2006 року по 01 січня 2019 року з розрахунку 23,45 кв.м. опалювальної площі квартири.

Стверджуючи про порушення свого права, позивач зазначив про те, що заборгованість у розмірі 23003,41 грн. нарахована їй протиправно, оскільки вона виникла внаслідок несплати комунальних платежів виключно ОСОБА_3 .

В той же час, на підтвердження вказаних обставин, ОСОБА_1 не надала суду відповідних доказів існування заборгованості по сплаті комунальних платежів у зазначеному розмірі саме у ОСОБА_3 , як споживача відповідних послуг.

Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, невірно застосував норми матеріального права, відмовивши у задоволенні позову з інших правових підстав, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими.

За встановлених обставин мотивувальна частина оскаржуваного судового рішення підлягає зміні з урахуванням мотивів, викладених у даній постанові.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Мотивувальну частину рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2022 року змінити з урахуванням мотивів, викладених у даній постанові.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 липня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко Т.В. Спірідонова