КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/3/2022
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:
Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.
Суддів: Невідомої Т.О.
При секретарі Моторіній В.А.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткових рішень у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 , про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення грошової компенсації від вартості частки у спільному майні,
У С Т А Н О В И Л А :
У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 , про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення грошової компенсації від вартості частки у спільному майні.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року позов задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 : квартиру АДРЕСА_1 ; грошові кошти, використані на оплату майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , в сумі 630 630 (шістсот тридцять тисяч шістсот тридцять) гривень.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири квартиру АДРЕСА_1 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 1/2 частини грошових коштів, використаних на придбання майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , у розмірі 315 315 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, сплачених при зверненні до суду з позовом 8 000 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсації 1/2 частини грошових коштів, використаних на придбання майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 у розмірі 315 315 грн. скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги в цій частині залишено без задоволення.

В решті рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року залишено без змін.

22 грудня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_3 судові витрати, понесені ОСОБА_1 за сплату судового збору у розмірі 6000, 00 грн та сплату за послуги адвоката з надання правничої допомоги у розмірі 7000, 00грн .

Також, 22 грудня 2021 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_3 судові витрати, понесені ОСОБА_2 за сплату судового збору у розмірі 12 000, 00 грн та сплату за послуги адвоката з надання правничої допомоги у розмірі 10 000, 00грн .

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Розглянувши справу в межах доводів заяв, колегія суддів прийшла до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсації 1/2 частини грошових коштів, використаних на придбання майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 у розмірі 315 315 грн. скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги в цій частині залишено без задоволення.

В решті рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року залишено без змін.

У разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача ( ч. 2 п.2 ст. 141 ЦПК України).

У разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч. 2 п.3 ст. 141 ЦПК України).

За приписами підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв?язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

У апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 також просили стягнути з ОСОБА_3 понесені ними судові витрати відповідно до наданих платіжних квитанцій про сплату судового збору та сплату послуг адвоката.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, при постановленні судового рішення у справі Київським апеляційним судом не вирішено питання про судові витрати, як то передбачено положеннями ст. 141 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 просила покласти судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень та 6000 гривень судового збору на ОСОБА_4

ОСОБА_2 звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення просила покласти судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 гривень та 12000 гривень судового збору на ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов?язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з?ясувати склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов?язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов?язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається із матеріалів справи, між ОСОБА_1 та адвокатом Полежакою Володимиром Федоровичем було укладено договір про надання консультативних і юридичних (правничих) послуг від 19.06.2021 року, що підтверджується договором та ордером. ( а.с.87, 88 том 2)

Як вбачається із квитанцій від 25 червня 2021 року ОСОБА_1 перерахувала 7000 гривень за надання правової допомоги та 6000 гривень за сплату судового збору ( а.с.86, 90 том 2).

Як вбачається із розрахунку витрат на правничу допомогу, ОСОБА_2 понесла витрати на правничу допомогу при розгляді справи в суді 1-ї інстанції та підготовці апеляційної скарги 15 600,00 гривень (а.с.70 том 2).

Як вбачається із квитанцій від 25 червня 2021 року ОСОБА_2 перерахувала 15600 гривень за надання правової допомоги у суді першої та апеляційної інстанцій та 12000 гривень за сплату судового збору ( а.с.69, 74 том 2).

Вимоги про стягнення судових витрат стороною відповідача та третьої особи заявлено до судових дебатів.

Як зазначалось вище, згідно із ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов?язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Також, за приписами п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов?язаних з розглядом справи належать витрати пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Жодних вмотивованих аргументів щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу позивачем не надано. При цьому відповідачем та третьою особою дотримано передбачені приписи ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Враховуючи викладене, ті обставини, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсації 1/2 частини грошових коштів, використаних на придбання майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 у розмірі 315 315 грн. було скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги в цій частині залишено без задоволення, а також, що заявником доведено надання їй професійної правничої допомоги в суді першої та апеляційної інстанцій, враховуючи, що ця сума є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом послугами, які вимагали значного обсягу юридичної роботи, колегія суддів дійшла висновку, що подана заява ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню , а саме: до стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 підлягає 1/2 частина сплаченого ОСОБА_5 судового збору в розмірі 6000 гривень та 1/2 частина витрат понесених за послуги адвоката в розмірі 7800 гривень, пропорційно до задоволених вимог.

ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги сплатила судовий збір в розмірі 6000 гривень та відповідно до Договору про надання юридичних послуг від 19.06.2021 року ( том 2 а.с.88-90) за послуги адвоката 7000 гривень.

Оскільки її апеляційна скарга задоволена в повному обсязі, то з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 6000 грн судового збору та 7000 грн за послуги адвоката.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 , про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення грошової компенсації від вартості частки у спільному майні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень та 6000 (шість тисяч) гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7800 ( сім тисяч вісімсот) гривень та 6000 (шість тисяч) гривень судового збору.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач:

Судді: