"11" січня 2022 р. Справа № 363/55/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Котлярової І.Ю., за участі секретаря Тищенко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді подання головного державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мовчун Т.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мовчун Т.С. звернулася до суду, з поданням в якому просить тимчасово обмежити в праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

Подання державний виконавець обґрунтовує тим, що на виконанні Вишгородського відділу ДВС у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 65565670 з виконання виконавчого листа № 2-1446/2011 виданого 06.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» понесені затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 12 360, 47 грн., державне мито 123, 61 грн., витрати на ІТЗ 120, 00 грн., а всього стягнути 12 604, 08.

Однак, в добровільному порядку ОСОБА_2 рішення не виконано, декларацію не подано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити виконавця, майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 до державного виконавця не з`являється, про причини неявки не повідомляє. Згідно відповідей ДПС та ПФУ наданих на запит державного виконавця встановлено, що ОСОБА_2 не працює, на обліку в ПФУ, як особа, яка отримує пенсію не перебуває. На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 02.12.2021 року повідомлено про те, що ОСОБА_2 за період з 27.05.2021 року по 02.12.2021 року державний кордон України не перетинав. За повідомленням Державної міграційної служби України від 17.06.2021 року ОСОБА_1 , паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документований. 02.12.2021 року державним виконавцем було здійснено вихід за місцем проживання боржника АДРЕСА_1 для перевірки майнового стану боржника. Встановлено, що квартира зачинена, господарі відсутні. Залишено виклик до ВДВС та складено акт про встановлені обставини.

Посилаючись на викладене державний виконавець просить суд встановити тимчасове обмеження в праві виїзду закордон ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України до виконання зобов`язань покладених на нього виконавчим листом № 2-1446/2011 виданого 06.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» понесені затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 12 360, 47 грн., державне мито 123, 61 грн., витрати на ІТЗ 120, 00 грн., а всього стягнути 12 604, 08.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд розглянув подання у відсутність державного виконавця, оскільки таке подання розглядається негайно відповідно до положень ст. 441 ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного.

Вишгородським районним судом Київської області 06.02.2018 року видано виконавчий лист № 2-1446/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» понесені затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 12 360, 47 грн., державне мито 123, 61 грн., витрати на ІТЗ 120, 00 грн., а всього стягнути 12 604, 08.

Постановою державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковальською Я.С. від 27.05.2021 року відкрито виконавче провадження № 65565670 про примусове виконання виконавчого листа № 2-1446/2011 виданого 06.02.2018 року Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» понесені затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 12 360, 47 грн., державне мито 123, 61 грн., витрати на ІТЗ 120, 00 грн., а всього стягнути 12 604, 08.

Вказана постанова 25.05.2021 року направлена ОСОБА_2 на адресу, зазначену у виконавчому листі.

Згідно інформації наданої на запити виконавця, майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 до державного виконавця не з`являється, про причини неявки не повідомляє.

Згідно відповідей ДПС та ПФУ наданих на запит державного виконавця встановлено, що ОСОБА_2 не працює, на обліку в ПФУ, як особа, яка отримує пенсію не перебуває.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 02.12.2021 року повідомлено про те, що ОСОБА_2 за період з 27.05.2021 року по 02.12.2021 року державний кордон України не перетинав.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 17.06.2021 року ОСОБА_1 , паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документований.

02.12.2021 року державним виконавцем було здійснено вихід за місцем проживання боржника АДРЕСА_1 для перевірки майнового стану боржника. Встановлено, що квартира зачинена, господарі відсутні. Залишено виклик до ВДВС та складено акт про встановлені обставини.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини 2 статті 129Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" наведені процесуальні права виконавців при здійсненні виконавчого провадження.

Так, згідно частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

Так, пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України"Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України"передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положення, встановлених частиною 3 статті 12 ЦПК України.

Так, відповідно до частин 1, 3 статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів має визначатися судом і відноситься до його дискреційних повноважень.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , державний виконавець зазначив, що боржник рішення суду не виконує та ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В свою чергу, державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Так, у справі відсутні докази про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження.

Наявні в справі виклики, на думку суду, не свідчать про те, що останні були отримані боржником.

Отже, за таких обставин відсутні підстави вважати, що боржник ОСОБА_1 , знаючи про відкрите виконавче провадження, ухиляється від виконання обов`язку, покладеного на нього судовим рішенням.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

При зверненні до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України тягар доказування наявності факту ухилення від виконання зобов`язань покладається на державного виконавця.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення, так як з матеріалів подання не встановлено та державним виконавцем не доведено в чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду та взагалі не доведено можливість виїзду боржника за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 18, 19 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», статтями 260, 441, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мовчун Т.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відносно ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.Ю. Котлярова