Провадження № 2/127/1923/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

25 липня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 175, 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Так, у порушення п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить ціни позову.

До того ж, у порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (12405 грн), ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий та немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Оскільки позовна заява містить вимоги, як немайнового (визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням), так і майнового характеру (визнання права власності на квартиру), тому вона підлягає оплаті судовим збором відповідно до вищевказаної норми.

Натомість, матеріали позову не містять будь-яких доказів на підтвердження здійснення позивачем оплати судового збору у встановленому законом розмірі за подання позовної заяви, яка містить вимоги як майнового та і немайнового характеру, а також доказів в підтвердження визначення ціни позову.

При цьому слід зауважити, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову в позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Отже позивачу, зважаючи на предмет позову, який містить вимогу майнового характеру, необхідно надати докази щодо дійсної вартості спірного нерухомого майна, вказати ціну позову в цій частині та сплатити судовий збір у відповідному розмірі, виходячи з дійсної вартості майна, а також сплатити судовий збір за вимогою немайнового характеру у визначеному законом розмірі.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору наступні:

отримувач коштів: ГУК у Вінн.обл./м.Вінниця/22030101; код ЄДРПОУ отримувача: 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002856.

При цьому, слід звернути увагу позивача, що за практикою ЄСПЛ вимога про сплату зборів судам у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland), заява №28249/95, п. 60).

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч.5 ст. 177 ЦПК України). Обов`язок подання доказів разом з поданням позовної заяви передбачений ч.2 ст. 83 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З поданої позовної заяви слідує, що позивачем пред`явлено позов, зокрема, про визнання відповідача такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням з одночасним посиланням в цій частині вимог як на положення ст. 405 ЦК України, так і на обставини нестерпних умов проживання з відповідачем в одному житлі. Суд звертає увагу, що вказане вище положення ст. 405 ЦК України визначає самостійні підстави втрати права користування житлом членом сім`ї власника житла, тоді як наведені позивачем обставини щодо неможливості спільного проживання з відповідачем в одному житлі регулюються зовсім іншими нормами ЦК України з унормованими правовими наслідками щодо цього. Тобто, виходячи із конкретних спірних правовідносинах, врегульованих законодавством, існують окремі самостійні обставини та предмет доказування.

Враховуючи наведене позивачу, обираючи спосіб захисту порушеного права, необхідно визначитись із правовими підставами заявлених позовних вимог та з обґрунтуванням їх фактичними обставинами, з посиланням на відповідні докази.

Крім того, звертаючись до суду з цим позовом, виходячи з положень ст. 391 ЦК України, позивач обґрунтовує заявлені вимоги належністю їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 , згідно Свідоцтво про право власності на квартиру в багатоквартирному будинку від 18.05.1999 №251. Разом з тим, враховуючи період придбання спірної квартири, позивачем не зазначено доказів щодо самих підстав набуття права власності цієї квартири у власність, тобто з якого цивільного правочину, як-то договору купівлі-продажу, договору інвестування чи дольової участі у будівництві, тощо. Надане ж свідоцтво попри відмітки про рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, на підставі якого воно видавалось, не містить інформації щодо цих обставин, до того ж в матеріалах позову відсутні будь-які докази щодо актуальних відомостей (на час звернення з цим позовом до суду) про зареєстровані речові права на вказане нерухоме майно, у т.ч. і про власника майна.

Також, в порушення ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, в примірнику для відповідача.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя