Справа № 706/1103/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 липня 2022 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Орендарчука М.П.,

за участю секретаря судового засідання Пізняк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Христинівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за угодою позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за угодою позики.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що за угодами позики, від 13.10.2018 р., 12.11.2018 р., 29.11.2018 р. укладено у письмовій формі, позикодавцем - ОСОБА_1 та позичальником - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує,що 13.10.2018 р. він передав відповідачу 6 000 грн ( шість тисяч гривень); 12.11.2018 р. передав 5 000 грн (п`ять тисяч гривень); 29.11.2018 р. передав 3 000 грн (три тисячі гривень). ОСОБА_2 , написавши власноруч розписки, прийняла зобов`язання повернути борг до 16.11.2018 р., по другій розписці від 12.11.2018 р. зобов`язання мало виконатись 16.11.2018 р., по третій розписці від 29.11.2018 р. зобов`язання мало виконатись до 20.12.2018 р. У випадку неповернення в строк за користування грішми передбачена відповідальність 5% за кожну прострочену добу. До настояного часу умови договору позики ОСОБА_2 не виконані,одні обіцянки, кошти не повернуто і прохання почекати. Отже,між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 сформовані правовідносини з договору позики. Позикодавцем виконано всі умови договору позики,а позичальник умови не виконав. Згідно умов договору поверненню підлягають сума позики 6 000(шість тисяч гривень) пеня за рік (365 днів) 5 відсотків -300 грн. Х на 365 днів буде 109 500 грн. плюс 6 000 грн. боргу ,що складатиме 115 500 грн. 5 000 (п`ять тисяч гривень) -5 відсотків дорівнює 250 грн. Х на 365 днів буде 91 250 грн. плюс борг 5 000, що складає 96 250 грн. 3 000 (три тисячі гривень) 5 відсотків дорівнює 150 грн. Х на 365 днів буде 54 750 грн. плюс борг 3 000 грн., що складає 57 750 грн. До повернення підлягає 115 500 плюс 96 250 плюс 57 750 разом 269 500 грн.

Ухвалою Христинівського районного суду від 01.11.2021р. залишено позовну заяву без руху.

09.01.2021 р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, де вказав, що зважаючи на вік, сімейний стан відповідача, він зменшує розмір позовних вимог та проводить нарахування пені за кожним договором позики за 100 днів. За договором позики від 13.10.2018 р. ОСОБА_2 отримала 6 000 грн. та зобов`язалась повернути до 16.11.2018 р., пеня за 100 днів становить 30 000грн. За договором позики від 12.11.2018 р. ОСОБА_2 отримала 5 000 грн. та зобов`язалась повернути до 10.01.2019 р., пеня за 100 днів становить 25 000грн. За договором позики від 13.10.2018 р. ОСОБА_2 отримала 3000 грн. та зобов`язалась повернути до 20.12.2018 р., пеня за 100 днів становить 15 000грн. Таким чином сума боргу за 3 угодами позики становить 14 000 грн.(6 000+5 000+3 000). Сума пені за 100 днів становить 70 000 грн.(30 000+25 000+15 000). Ціна позову за таких розрахунків становить 84 000 грн. (14 000+70 000). Та просив стягнути з відповідача 84 000 грн. (14 000+70 000).

Ухвалою Христинівського районного суду від 28.03.2021 р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого розгляду справи.

Ухвалою Христинівського районного суду від 23.05.2022р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать оголошення на сайті Христинівського районного суду Черкаської області, почтові повідомлення за зареєстрованим місцем проживання відповідно до вимог ч. 7 ст. 128 ЦПК України, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, нею не поданий відзив. Суд вважає, що відповідач не з`явилася у судове засідання без поважних причин.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача ОСОБА_2 і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 р.) «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку».

Верховний Суд України у листі від 25 січня 2006 року № 1-5/45 зазначає, що «критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при переданні або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів». Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Суд приходить до висновку, що відповідач, який не перебуває у судові засідання без поважних причин, зловживає своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Під зловживанням правом розуміють особливий вид юридично значущої поведінки, яка полягає у соціально шкідливих вчинках суб`єкта права, у використанні недозволених конкретних форм у межах дозволеного законом загального типу поведінки, що суперечить цільовому призначенню права.

Суд, дослідивши надані йому письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступного.

ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ч.3 ст.12 ЦПК України, передбачено що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ч.1.ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ч.1 ст.95 ЦПК України передбачено, що письмові докази є документи, які містять дані для правильного вирішення справи.

Стаття 81. ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до першої розписки - « Я ОСОБА_2 проживаю по АДРЕСА_1 , позичила в ОСОБА_1 гроші в сумі шість тисяч гривень, які зобов`язуюсь повернути 16.11.2018 р. ,у випадку неповернення в строк буду сплачувати пеню 5% від позиченої суми за кожну прострочену добу. . Гроші отримала від ОСОБА_1 13.10.2018.»

У відповідності другої розписки - « Я ОСОБА_2 проживаю за адресою АДРЕСА_1 , позичила в ОСОБА_1 гроші в сумі п`ять тисяч гривень,який проживає по АДРЕСА_2 , зобов`язуюсь повернути до 10.01.2019 р. ,у випадку неповернення в строк буду сплачувати пеню 5% від позиченої суми за кожну прострочену добу. Гроші отримала від ОСОБА_1 13.10.2018. .»

У відповідності третьої розписки - « 29.11.2018р. Я ОСОБА_2 проживаю в АДРЕСА_1 , позичила в ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_2 гроші в сумі три тисячі гривень, які зобов`язуюсь повернути до 20.12.2018 р. ,у разі неповернення вчасно буду сплачувати пеню 5% від позиченої суми за кожну прострочену добу. Гроші отримала 13.10.2018. .»

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Дана правова позиція відображена у постанові ВСУ у справі за № 6-487цс17.

Дослідженими борговими розписками від 13.10.2018р.,12.11.2018р., 29.11.2018 р. судом встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) ОСОБА_1 передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник ОСОБА_2 зобов`язується повернути позикодавцеві, таку ж суму грошових коштів (суму позики), а у разі прострочення виконання зобов`язання сторони передбачили відповідальність в розмірі 5% від простроченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до заяви про уточнення розміру позовних вимог, позикодавець ОСОБА_1 зробив розрахунок пені за кожним договором позики за 100 днів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів встановив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України, можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).

Відповідач в суді даним правом не скористався і дана обставина не може бути врахована судом при винесенні рішення.

За таких обставин позов підлягає до задоволення щодо стягнення основного боргу та пені за прострочення виконання в повному обсязі.

Окрім того, позивачем ставиться питання про стягнення із відповідача на його користь судових витрат а саме, судовий збір . Позивачем підтверджено документально судові витрати у розмірі 908 грн., та послуги банку 30 грн.. За таких обставин позов підлягає до задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 526, 536, 610, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 82, 141, 263,264, 265, 268, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш ИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за угодою позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , борг за угодою позики в розмірі 84 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , , на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 938 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасники справи:

ОСОБА_1 - жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 )

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,жительки АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Суддя: М.П. Орендарчук