ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/456/22 Справа № 210/5893/20 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/5893/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року, яка постановлена суддею Сільченком В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 листопада 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року зупинено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним до закінчення перегляду в касаційному порядку цивільної справи № 210/6458/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Зобов`язано учасників процесу повідомити суд в десятиденний строк про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та постановлення необґрунтованої ухвали щодо зупинення провадження у справі, що призвело до порушення строків розгляду справи. При цьому, зауважує на тому, що суд може самостійно, на підставі наявних доказів, встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги. Зупинення ж провадження у справі до вирішення спору Верховним Судом є взагалі незаконним, адже підставою зупинення провадження у справі не може бути касаційне оскарження попередніх судових рішень в іншій справі, оскільки такі рішення суду вже набрали законної сили.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався п. 6 ч. 1 ст 251 ЦПК України та виходив з того, що вирішення спору за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним (№210/5893/20) залежить від результатів розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики (№210/6458/19).

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись, враховуючи наступне.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до положень частини першої статті 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Згідно статті 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Аналіз наведених норм свідчить, що підставою зупинення провадження у справі не може бути касаційне оскарження попередніх судових рішень у справі, оскільки ці рішення вже набрали законної сили.

Аналогічне положення закріплено й в пункті 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у цій справі до вирішення справи, рішення в якій набрало законної сили, наведених положень процесуального закону не врахував, неправильно вказавши як підставу зупинення провадження у даній справі касаційне оскарження судового рішення у іншій справі.

Крім того, визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України (в редакції 2004 року) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження, суд першої інстанції виходив з того, що касаційний перегляд судової справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики (№210/6458/19) у Верховному Суді унеможливлює вирішення спору у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним (№210/5893/20), дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі.

Проте, суд, у порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, зазначивши іншу цивільну справи, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов`язаність справ, та не зазначив обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про необхідність зупинення провадження у справі. Одночасно, судом першої інстанції не враховано, що підставою зупинення провадження у справі не може бути касаційне оскарження попередніх судових рішень у справі, оскільки ці рішення вже набрали законної сили.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Згідно ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Отже, суд першої інстанції, у порушення частини першої статті 210, пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, формально розглянули заяву про зупинення провадження у справі та дійшов неправильного висновку про її задоволення, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є обґрунтованими.

Крім того, необхідно зауважити й на тому, що, згідно відкритих та загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Верховного Суду від 04 листопада 2021 року, у справі № 210/6458/19, залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2021 року - залишено без змін.

Тобто, на час постановлення оскаржуваної ухвали суду, цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики (№210/6458/19) вже була розглянута Верховним Судом, й висновок суду першої інстанції щодо можливості зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним (№210/5893/20) до розгляду Верховним Судом вказаної цивільної справи є безпідставним.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню за ч. 1 п. 3, 4 ст. 379 ЦПК України із направленням справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року- скасувати.

Направити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 січня 2022 року.

Головуючий:

Судді: