ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7321/21 Номер провадження 22-ц/814/1886/22Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

Розглянула в судовому засіданні у м. Полтаві, в порядку письмового провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2022 року, в складі судді Миронець О.К., дата виготовлення повного тексту рішення 01 червня 2022 року, по справі за позовом Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2021 року Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» (надалі КП «ЖЕО №2» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на заборгованість за надані послуги в сумі 9449,10 грн. та судові витрати 2270 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач користується послугами підприємства по утриманню, технічному обслуговуванню і поточному ремонту будинку, споруд та прибудинкових територій згідно з переліком послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту, затвердженого уповноваженим органом.

Разом з тим, в зв`язку з неналежним виконанням обов`язків по сплаті коштів за надані послуги, за період з 01.09.2014 року по 30.11.2021 року утворилась заборгованість у сумі 7580,44 грн., яка разом з нарахованими підприємством 3% річних та інфляційними втратами становить загалом 9449,1 грн., які підприємство і просило стягнути.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2022 року позов задоволено частково.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 5494,76 гривень, індекс інфляції 555,15 грн., 3% річних - 227,60 грн., всього 6277,51 грн. та 2270 грн. судового збору.

Рішення суду обґрунтовано доведеністю позивачем невиконання ОСОБА_2 обов`язку по сплаті коштів за надані підприємством послуг.

Разом з тим суд взяв до уваги заяву відповідача про застосування строку позовної давності, в зв`язку з чим задовольнив позов частково, стягнувши також судовий збір на користь позивача.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині стягнення з неї судового збору, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в цій частині скасувати.

Вказує, що вона є інвалідом ІІ групи з дитинства, а отже відповідно до п. 9 ч.1 ст. 45 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а ч. 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону звільнено від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується, а тому в колегії суддів відсутні підстави для його перегляду.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду КП «ЖЕО №2» просило стягнути з відповідача борг в сумі 9449,10 грн. та судовий збір - 2270 грн.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд задовольнив позов частково та стягнув з ОСОБА_1 6277,51 грн. боргу (що становить 66,4% задоволених вимог) та судовий збір 2270 грн.

Разом з тим, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції не взяв до уваги положення ч.1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, а саме на 66,4% від заявлених КП «ЖЕО-2» вимог, то саме в такому пропорційному розмірі задоволених вимог необхідно обраховувати судовий збір, підлягаючий компенсації позивачу, що складатиме 1507 грн. 28 коп., як 66,4% від 2270 грн. сплачених при подачі позову до суду.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою в частині стягнення з неї як з відповідача судового збору, ОСОБА_1 вказувала, що є інвалідом ІІ групи, тому звільнена від його сплати, у зв`язку з чим суд не правомірно поклав на неї обов`язок по сплаті судового збору на користь позивача.

На підтвердження вказаних обставин, апелянтом було надано суду завірену ксерокопію пенсійного посвідчення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з дитинства довічно.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При ухваленні рішення судом першої інстанції не було дотримано вищевказані вимоги процесуального права та безпідставно стягнуто судовий збір в повному обсязі при частковому задоволенні позову та помилково покладено його сплату на відповідача, яка є інвалідом ІІ групи.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення місцевого суду в частині розподілу судових витрат та постановлення в цій частині нового рішення про компенсацію Комунальному підприємству «Житлово-експлуатаційна організація №2» судового збору в розмірі 1507,28 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2022 року в частині розподілу судових витрат у вигляді стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради судового збору в сумі 2270 грн. скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким компенсувати Комунальному підприємству «Житлово-експлуатаційна організація №2» судовий збір в розмірі 1507,28 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 липня 2022 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.