Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2022 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді Придачук О.А.
за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.
представника позивача - адвоката Бухтоярової О.В.
представник відповідача ПП "Граніт-3000" - адвоката Олійник Р.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді заяву представника приватного підприємства «Граніт-3000» про стягнення судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, Ужгородської міської ради, приватного підприємства "Граніт - 3000", товариство з додатковою відповідальністю "Ужгородхліб" про визнання права власності за набувальною давністю
У провадженні Ужгородського міського міськрайонного суду Закарпатської області знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, Ужгородської міської ради, приватного підприємства "Граніт - 3000", товариство з додатковою відповідальністю "Ужгородхліб" про визнання права власності за набувальною давністю.
30.05.2022 року у вказаній цивільній справі ухвалено рішення згідно з яким у позові відмовлено.
Питання щодо розподілу судових витрат у рішенні суду не вирішено.
У судовому засіданні представник ПП «Граніт-3000» підтримав подану заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. Просив задовольнити вимоги заяви у повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позицію, висловлену її представником, щодо заяви про розподіл судових витрат.
Заслухавши пояснення представника відповідача, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.
За пунктом 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до положень ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст. 270 суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
В силу вимог ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч.12 ст. 141 ЦПК України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Як встановлено згідно матеріалів справи, ПП «Граніт-3000» було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, за клопотанням (на той час розгляду справи) третьої особи Ужгородської міської ради, згідно ухвали суду від 11.10.2017 року.
В подальшому, саме за клопотанням позивача, ПП «Граніт-3000», згідно з ухвалою суду від 20.04.2021 року було виключено з числа третіх осіб та залучено до участі у справі у якості відповідача.
Велика Палата Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
А тому послання представника позивача на те, що позов ОСОБА_1 не порушував прав ПП «Граніт-3000», а відповідно у нього не було необхідності подавати пояснення та додаткове пояснення є безпідставним.
Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частинами четвертою шостою статті 137 ЦПК України, встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Проте, заявляючи клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу до 00 грн. шляхом відмови ПП «Граніт-3000» у задоволенні заяви про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу позивачем не доведено не співмірності розміру заявлених до стягнення витрат на оплату послуг адвоката, зазначеним у ч.4 ст. 137 ЦПК України, обставинам.
Що стосується заперечень позивача про незаявлення ПП «Граніт» попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 134 ЦПК України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи кожна сторона подає суду разом з першою заявою по суті спору.
Такою заявою для третьої особи, згідно положень ч.2 ст. 174 та ст. 181 та ЦПК України для третьої особи є пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Щодо стосується посилання представника позивача на неподання відзиву ПП «Граніт-3000» після залучення останнього до участі у справі у якості відповідача, а відповідно і не зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які воно понесло або очікує понести у зв`язку з розглядом справи, суд зазначає, що подання відзиву є правом відповідача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому ч.2 ст. 134 ЦПК України, носить дискреційний характер і встановлює лише можливість відмови стороні у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат.
Частиною третьою вказаної статті закону визначено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, також, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що заявлені стороною у справі ПП «Граніт-3000» витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
А тому заява приватного підприємства «Граніт-3000» про стягнення судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, Ужгородської міської ради, приватного підприємства "Граніт - 3000", товариство з додатковою відповідальністю "Ужгородхліб" про визнання права власності за набувальною давністю підлягає до задоволення.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 133-134, 137, 141, 270, 352, 354-355 ЦПК України, суд
Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Суддя: О.А. Придачук