Справа № 159/1273/22
Провадження № 2/159/711/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Бакай Л.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 , яка приймає участь в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубівської сільської ради, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Ковельська державна нотаріальна контора Волинської області ЗМУ МЮ (м.Львів) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У квітні 2022 року позивач звернулася в суд з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0135 для розширення особистого підсобного господарства, площею 1,7785 га. та земельну ділянку кадастровий номер :03:002:0568 для розширення особистого підсобного господарства, площею 0,4835 га., які розташовані за адресою: Волинська область, Ковельський район, Дубівська (бувша Облапська) сільська рада, згідно Державного акта про право власності за землю Серії ВЛ № 01763 від 12.11.2001 року, зареєстрованого за №129, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що після смерті матері відкрилась спадщина за заповітом. Вона, як дитина спадкодавця, є також спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняла шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Позивач вже отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частку нерухомого майна. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки з підстав відсутності отримання витягу з Державного земельного кадастру про належність земельних ділянок спадкодавцеві. Вона не може оформити спадщину, оскільки існують розбіжності у відомостях Державного земельного кадастру та Державному акті на право приватної власності на землю, а іншим чином реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку позивач позбавлена можливості, а тому звернулася з відповідним позовом до суду.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Представником Головного управління Держгеокадастру у Волинській області подано відзив на позов, з якого вбачається що позов не визнає з тих підстав, що Головне управління Держгеокадастру у Волинській області є неналежний відповідач у даній справі.

Представником виконавчого комітету Дубівської сільської радиКовельського району подано клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 04.04.2022 року.

05.04.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.04.2022 року.

Ухвалою суду від 19.05.2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У ході судового розгляду ОСОБА_1 позов підтримала повністю, просить його задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області у ході судового розгляду, заперечила проти задоволення позову, оскільки вважає Головне управління Держгеокадастру у Волинській області є неналежний відповідач у даній справі

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27.08.2012 року виданим Облапською сільською радою Ковельського району Волинської області, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач є дочкою померлої, зокрема факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_4 , як між матір`ю та дочкою, підтверджується повторним свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 .

16 жовтня 1998 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після державної реєстрації шлюбу її прізвище « ОСОБА_6 » (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ).

Відповідно до заповіту посвідченого 14 травня 2001 року секретарем Облапської сільської ради Ковельського району Волинської області та зареєстрованого в реєстрі за №300 ОСОБА_3 на випадок смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати по закону на день смерті і на що вона буде мати право заповіла совій дочці ОСОБА_1 .

На день смерті спадкодавця заповіт не змінено та не скасовано.

Відповідно до матеріалів копії спадкової справи №433/2015, заведеної державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори, щодо майна померлої ОСОБА_3 відкрилась спадщина за заповітом. Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Інших спадкоємців немає.

19 листопада 2004 року державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області на ім`я позивача були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2010 га для розширення особистого підсобного господарства на території Облапської сільської ради, земельні ділянки площею 0,2007 га, 2,2394 га, 0,5255 га для ведення особистого селянського господарства на території Облапської сільської ради та житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №01763, ОСОБА_3 на підставі рішення Облапської сільської ради №22/1 від 23.08.2001 року, є власником земельної ділянки площею 2,4630 га., цільове призначення якої є розширення особистого підсобного господарства. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, який міститься у цьому державному акті, зазначені кадастрові номери: :03:001:0135 площею 1,7785 га та :03:002:0568 площею 0,4835 га.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, що під час внесення відомостей про земельну ділянку кадастровий номер :03:002:0568 площею 0,4835 га, що перебуває у власності ОСОБА_3 на підставі державного акта ВЛ 01763 від 12.11.2001 року до державного земельного кадастру ділянці ОСОБА_3 було присвоєно кадастровий номер :03:002:0568 про що було видано витяг з ДЗК НВ від 24.12.2015 року. Оскільки ділянка була перенесена з державного реєстру земель до Державного земельного кадастру як реєстрація земельної ділянки, то інформація про власників земельної ділянки та державний акт у витязі ДЗК не відображена. Технічна можливість додатково внести дану інформацію до ДЗК відсутня.

Державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки з підстав відсутності отримання витягу з Державного земельного кадастру про належність земельних ділянок спадкодавцеві.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється у способи, передбачені ст. 152 ЗУК України, серед яких й шляхом визнання права (п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст.1225 ЦК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України.

Оскільки позивач прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , однак спадкові права на земельні ділянки площею 1,7785 га та площею 1.7785 га не оформила через розбіжності в правовстановлюючих документах та в Витязі Державного земельного кадастру на земельні ділянки, тому до спадкоємців переходять майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом..

За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Разом з тим, що стосується вимоги до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області суд зазначає наступне.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України ).

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України).

Суд за клопотанням позивача, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Відтак, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним , суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц, провадження №14-61цс18).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Волинській області не може бути належним відповідачем, оскільки жодним чином не порушило права позивача, а відтак в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 141, 247, 200, 258, 259, 263-265, 273, 279 ЦПК України, ст.1216-1222, 1258, 1268 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0135 для розширення особистого підсобного господарства, площею 1,7785 га. та земельну ділянку кадастровий номер :03:002:0568 для розширення особистого підсобного господарства, площею 0,4835 га., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , згідно Державного акта про право власності за землю Серії ВЛ № 01763 від 12.11.2001 року, зареєстрованого за №129, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті позову - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 08 липня 2022 року.

Головуючий: В.О.Лесик