Справа №295/3408/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі судового засідання Карпішиній С.С.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про компенсацію понесених судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Євдокимов Сергій Михайлович про визнання недійсним договору дарування, застосування наслідків недійсності правочину та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення надійшла заява ОСОБА_1 про компенсацію понесених судових витрат, у якій останній просить задовольнити заяву пропорційно до ухваленого судом рішення. В обґрунтування вимог заяви відповідач зазначає, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. В результаті розгляду даної справи на представництво інтересів в суді та складання відповідних процесуальних документів відповідачем ОСОБА_1 були понесені витрати на професійну правничу допомогу, яку надавав адвокат на підставі договору про надання правничої допомоги від 04.05.2021 року. Заявник вважає, що розмір понесених ним витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а справа для нього становила значний інтерес. До заяви були додані документи, що, на думку заявника, підтверджують понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.

Від представника позивача надійшли письмові заперечення на заяву про компенсацію понесених судових витрат, в якій адвокат Горлова М.В. просила відмовити у компенсації відповідачу ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, оскільки спір, який виник між сторонами, з`явився виключно з вини відповідача та внаслідок його недобросовісних дій. При цьому також представник зауважила, що заявлені відповідачем витрати мають бути суттєво зменшені у зв`язку із тим, що наведені адвокатом відповідача у детальному описі робіт витрати на побачення з клієнтом, проведення попереднього аналізу справи, ознайомлення із матеріалами справи, опитування осіб, написання відзиву на позовну заяву є необ`єктивними та надмірними, а більше 4 відкладень судових засідань у даній справі відбулось за вини та за клопотанням відповідача ОСОБА_1 . У випадку все ж-таки покладення на позивача будь-яких витрат на правову допомогу, які поніс відповідач, адвокат Горлова М.В. просила застосувати положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України та зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Вивчивши й дослідивши заяву та додані до неї документи, а також окремі матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.06.2022 у справі №295/3408/21 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково:

1)визнано недійсним договір дарування 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , що укладений 03.06.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який був посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Євдокимовим С. М. та зареєстрований в реєстрі за № 929;

2)скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52504830 від 03.06.2020 року, номер запису про право власності: 36740863 від 03.06.2020, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Євдокимова Є.М. про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункти 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України).

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, заявником зокрема були подані: 1) договір про надання правової допомоги від 04.05.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Васинчуком С.М.; 2) детальний опис робіт, виконаних адвокатом від 10.06.2022; 3) акт прийому-передачі до договору про надання правової допомоги від 10.06.2022.

Частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

На думку суду, зазначена процесуальна норма надає суду певні дискреційні повноваження, встановлюючи право, а не обов`язок суду покладати на сторону за вказаних підстав судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. При цьому вказана дискреція розповсюджується і на вирішення питання щодо визначення розміру таких витрат та в цьому випадку жодним чином не залежить від наявності/відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання недійсним укладеного 03.06.2020 року між відповідачами договору дарування 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку, що сукупність встановлених в ході розгляду справи обставин доводить той факт, що відповідач ОСОБА_1 діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.

За висновком суду, оспорюваний ОСОБА_2 договір набув ознак фраудаторного правочину та був вчинений боржником ОСОБА_1 у період настання у нього зобов`язання із погашення боргу перед позивачем.

З огляду на викладене, суд погоджується із доводами представника позивача адвоката Горлової М.В. про те, що спір у даній справі виник насамперед внаслідок неправомірних дій сторони відповідача і дана обставина є підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про компенсацію понесених судових витрат.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-81, 133, 137, 141, 260, 261, 270, 352-354 ЦПК України суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийнятті додаткового рішення та задоволенні заяви ОСОБА_1 про компенсацію понесених судових витрат.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя Д.В. Кузнєцов