Справа № 452/1328/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"04" липня 2022 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

секретаря Кафтан О.Ю.,

із участю: представника позивача адвоката Дашинич О.Б.,

представника відповідача адвоката Буюклі В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Адвокат Дашинич О.Б. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до місцевого суду із зазначеним позовом. У підтвердження своїх вимог покликається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За судовим наказом Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.04.2021 року стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що дочка сторін ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю з дитинства через захворювання на ДЦП, дитина потребує постійного реабілітаційного лікування та перебуває на безлактозній дієті, що в сумі потребує значних коштів і сума стягуваних із відповідача аліментів на даний час є недостатньою. ОСОБА_2 на даний час проходить військову службу та отримує дохід в розмірі 43069,67грн., а тому може сплачувати аліменти в розмірі 10000 гривень. Відтак, адвокат Дашинич О.Б. просила за судовим рішення змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати із відповідача у користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі по 10000 гривень щомісячно.

До суду позивач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник-адвокат Дашинич О.Б. у судовому засіданні позов підтримала та наполягала на його задоволенні, оскільки переконана, що дитина у зв`язку із захворюванням потребує постійного і щоденного догляду, - що пов`язане не інакше як із основними щомісячними аліментними зобов`язаннями; представник-адвокат вважає, що додаткові витрати є окремим питанням і цілком не має відношення до сьогоднішнього спору; стосовно розміру ј і десяти тисяч гривень, - про що з`ясовувалось і ці суми можуть бути між собою близькими, представник позивача заперечила і ствердила суду, що дійсно її довірителька отримує лише 2300-2800грн. як частку доходу боржника.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, його представник-адвокат Буюклі В.О. подала відзив на позов у якому позов заперечила повністю, посилаючись на те, що відповідач на даний час отримує дохід в розмірі 43069,67грн. і ј частина з цього доходу становить 10767,41грн. які ОСОБА_2 готовий сплачувати і, що навіть перевищує заявлену позивачем суму 10000 гривень. Крім того зазначила, що посилання сторони позивача як на підставу зміни способу аліментів, а саме, що дитина перебуває на безлактозній дієті, відвідує заняття з логопедом, реабілітологом та психологом, - що потребує фінансових затрат - є хибним, оскільки таке носить характер додаткових витрат на дитину.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши надані ними документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд уважає, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю виходячи з наступних міркувань:

У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Судовим наказом Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.04.2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 та вирішено Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 березня 2021 року і до досягнення дочкою повноліття. Вказане судове рішення, яке набрало законної сили, було ухвалене у недалекому часі та в ньому на засадах диспозитивності з урахуванням всіх необхідних обставин було у законний спосіб присуджено аліментні зобов`язання.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів судом з`ясовується матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Під зміною матеріального стану сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового стану платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка є платником аліментів, може звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

У ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних для цього обставин.

Так, позивач зазначає, що у відповідача як платника аліментів покращився матеріальний стан оскільки він проходить військову службу та отримує дохід в розмірі 43069,67грн. з яких 13069,67грн. сума грошового забезпечення та 30000грн. додаткова винагорода, - чого не заперечила та погодилась сторона відповідача.

У свою чергу Постановою КМУ від 16 лютого 2022 року №122 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993р. №146» встановлено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністра оборони України 11.06.2008 №260, грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, військовослужбовці сплачують аліменти на загальних засадах та з усіх видів грошового забезпечення (крім такого, яке не має постійного характеру).

Як встановлено із відповідача стягуються аліменти на підставі судового наказу від 20.04.2021 року в розмірі ј частини заробітку (доходу), що із офіційного доходу відповідача 43069,67грн. становить 10767,41грн. Таким чином із наведеного вбачається, що заявлена стороною позивача сума аліментних зобов`язань 10000грн. є меншою від тієї, яка повинна стягуватись із ОСОБА_2 за судовим наказом котрим вірно визначено спосіб стягнення аліментів у частці від доходу боржника.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і, щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд уважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 181 СК України, а спірним може бути питання зобов`язання виконавця вірно стягувати з боржника вже присуджену частку від заробітку (доходу) щомісячно; відтак із метою захисту прав дитини, суд звертає увагу сторони позивача, що у випадку визначення виконавцем до стягнення аліментів, розмір яких не відповідає визначеному судовим рішенням розміру у частці від офіційного доходу платника, що передбачено Сімейним кодексом України, такі його дії можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України. А відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Тому суд прийшов до висновку, що позивачем у письмовому зверненні до суду із доданими документами та під час розгляду справи не наведено жодних вагомих підстав для зміни способу аліментів, зокрема, що це відповідатиме інтересам дитини та слугуватиме належному забезпеченню фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини, а також створенню умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України; аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Згідно із ч. ч. 1 і 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови у задоволенні позову - на позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 181, 185 СК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 8 липня 2022 року повного судового рішення.

Суддя