Провадження № 2/761/702/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Таратінова Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Поліщука П.П. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покрова», третя особа: ОСОБА_3 про визнання частково недійсними та скасування рішень загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покрова» про визнання частково недійсними та скасування рішень загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 грудня 2020 року матеріали позовної заяви було передано на розгляд судді Фроловій І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

13 липня 2022 року за використанням підсистеми «Електронний суд» на адресу суду надійшла заява від представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Поліщука П.П. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покрова», третя особа: ОСОБА_3 про визнання частково недійсними та скасування рішень загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку.

Зі змісту заяви вбачається, що представник просить суд закрити провадження у справі, та повернути позивачем сплачений судовий збір.

Позивачі у судове засідання не заявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відлповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покрова» у судове засідання не заявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, однак через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не заявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідача щодо задоволення вказаної заяви не заперечували.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Дослідивши зміст заяви, матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Представник свою заяву обґрунтовує тим, що спір у даній справі виник з приводу оскарження рішень загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 в частині визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Приписами статті 1 цього Закону розкрито поняття ОСББ як юридичної особи, створеної власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Термін «співвласники багатоквартирного будинку» вживається законодавцем у розумінні власників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Статтею 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено статус ОСББ як непідприємницького товариства, що створюється для здійснення функцій, які забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. ОСББ відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем і відповідачем у суді.

Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», регламентовано, що питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Відповідно до частини другої статті Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Зокрема, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, а також коли належність справ до юрисдикції господарських судів прямо передбачено положеннями законодавства.

За змістом частин 1-3 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Отже, вирішуючи питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у ст. 3 Господарського кодексу України, щодо віднесення до господарських правовідносин, зокрема правовідносин, які виникають з некомерційної діяльності, спрямованої на забезпечення матеріально-технічних умов функціонування таких суб`єктів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18, пункт 4.11) визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 646/6644/17 (провадження № 14-352цс19, пункт 74) зроблено висновок, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів віднесено розгляд справ у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

У постанові від 01 лютого 2022 року по справі № 910/5179/20, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в постанові від 14 липня 2020 року у справі № 466/8748/16-ц про розгляд за правилами цивільного судочинства спору, ініційованого співвласником багатоквартирного будинку, щодо затвердження кошторису ОСББ, переліку та розміру внесків на утримання будинку як такого, що зроблений без застосування до правовідносин у цій справі положень пункту 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України про підвідомчість господарським судам спорів про створення, діяльність, управління або припинення юридичної особи. Спір про дійсність рішення установчих (загальних) зборів ОСББ, зокрема про затвердження кошторису ОСББ та розміру внесків його членів, що виник між членом ОСББ та самим ОСББ, охоплюється поняттям «управління юридичною особою» як такий, що є спором про компетенцію найвищого органу управління ОСББ приймати рішення, віднесені до його виключної компетенції.

Отже, спори про визнання недійсними рішень вищого органу управління суб`єкта некомерційного господарювання щодо вирішення питань, пов`язаних з управлінням такою особою, між суб`єктом некомерційного господарювання та одним з його засновників (членом) належать до господарської юрисдикції відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України виходячи з характеру правовідносин, які є предметом такого спору (щодо визнання недійсним рішення вищого органу управління такої юридичної особи, прийнятого в межах його виключної компетенції).

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вказане, беручи до уваги актуальну правову позицію Великої Палати Верховного Суду, наявні підстави для закриття провадження у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст.256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави визначеної пунктом 1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд повинен роз`яснити позивачеві до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За таких підстав суд вважає, що клопотання про закриття провадження підлягає задоволенню, а провадження підлягає закриттю.

Щодо повернення судового збору, суд дійшов наступних висновків.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); 5) закриття провадження у справі.

Відповідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Квитанції № 0.0..1 від 30.11.2020 року, ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 гривень за подання позовної заяви.

Також, згідно Квитанції № ВМ80-КА14-С1МК-2АХЕ від 05.01.2021, ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 гривень за подання позовної заяви.

Оскільки суд дійшов висновку про закриття провадження, за таких обставин, вказана сума підлягає поверненню позивачам.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 13, 49, 142, 233, 255, 256, 261, 353-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Поліщука П.П. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покрова», третя особа: ОСОБА_3 про визнання частково недійсними та скасування рішень загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку - задовольнити у повному обсязі.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покрова», третя особа: ОСОБА_3 про визнання частково недійсними та скасування рішень загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку - закрити.

Повернути ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору сплаченого згідно квитанції № 0.0..1 від 30.11.2020 у розмірі 840,80 грн.

Повернути ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму судового збору сплаченого згідно квитанції № ВМ80-КА14-С1МК-2АХЕ від 05.01.2021 у розмірі 840,80 грн.

Роз`яснити позивачам, що поданий позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: