ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3765/22 Справа № 214/6401/20 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 214/6401/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Євтодій К.С.

сторони:

позивач: Орган опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021 року, яке ухвалено суддею Ткаченко А.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 29 жовтня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Орган опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , треті особи: Криворізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в фактичних шлюбних стосунках, від яких мають двох спільних малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мати відповідач ОСОБА_1 , з дітьми зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , батько відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав у відношенні малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 19 березня 2019 року перебувають на обліку в органі опіки та піклування на обліку дітей із сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків, схильністю до вживання алкогольних напоїв.

В ході комісійного відвідування позивачем за адресою проживання сім`ї по АДРЕСА_1 , встановлено, що батьками не створено умов для проживання, виховання та гармонійного розвитку дітей, у квартирі відсутнє газопостачання, туалет в неробочому стані, ванна кімната в напівзруйнованому стані, крани обірвані, що унеможливлює проведення гігієнічних процедур, в кімнатах брудно, постільна білизна та засоби гігієни відсутні, рушники і дитячі речі брудні, окремі спальні місця для дітей відсутні, продукти харчування практично відсутні. Батьки ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, вчиняють між собою бійки. Діти хворіють на педикульоз.

Під час спілкування з дітьми встановлено, що старша дочка ОСОБА_6 готує їжу, доглядає за молодшою сестрою ОСОБА_7 та хворою бабою ОСОБА_8 , 1955 року народження.

З відповідачами неодноразово проводились профілактично-роз`яснювальні бесіди щодо недопущення порушення прав дітей та необхідності належного виконання батьківських обов`язків, що ніяких позитивних результатів не дало.

У зв`язку з відсутністю належних умов для проживання дітей, на підставі рішення виконкому від 17 червня 2020 року дітей було відібрано у батьків та тимчасово влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» КМР.

Оскільки зазначені фактори в своїй сукупності є свідченням умисного невиконання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 батьківських обов`язків, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітніх дітей, на їх захист Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради звернувся до суду з даним позовом.

Враховуючи той факт, що відповідачі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітніх дітей, на їх захист Орган опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради просили суд позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1/3 частині з усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, на користь державного закладу, в якому вони перебуватимуть, або опікуна; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1/3 частині з усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, на користь державного закладу, в якому вони перебуватимуть, або опікуна; накласти заборону на відчуження майна у вигляді житла за адресою: АДРЕСА_1 , право користування яким мають малолітні діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до досягнення ними повноліття.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що судом не було враховано, що постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.06.2020 року відповідачі були притягнуті до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, з 05.06.2020 року по теперішній час діти відповідачів по справі з батьками не проживають, оскільки вилучені із сім`ї та тимчасово влаштовані до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради.

Також, Орган опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради зазначає про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що судом недосконало вивчено факт порушення прав дітей, не враховано, що відповідач ОСОБА_2 продав належну йому однокімнатну квартиру з метою ремонту будинку, де наразі мешкають відповідачі, однак кошти були витрачені не за призначенням, батьками у вказаному будинку не створено умов для проживання, виховання та гармонійного розвитку дітей.

У відповідачів по справі відсутня декларація на медичне обслуговування, курс обстеження, та у разі необхідності лікування від алкогольної залежності, відповідачі не пройшли.

Апелянт зауважує на тому, що суд першої інстанції не надав належної оцінки поясненням свідка ОСОБА_9 про те, що батьківські збори відвідував один раз лише батько дітей, відповідачі час проведення бесід йшли на контакт та виявляли тенденцію до виправлення, однак умови проживання в їх квартирі залишались непридатними для проживання там дітей. Більшу частину часу діти проживали разом з бабусею, котра доглядала за ними та займалась їх вихованням. Комісією у складі її, класного керівника та представника служби у справах дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вони вирішили здійснити вихід за адресою фактичного мешкання дітей та виявили, що діти дійсно проживали з бабою за адресою: АДРЕСА_2 , яка за станом здоров`я не могла самостійно пересуватись. ОСОБА_12 просила, аби їх з сестрою ОСОБА_7 забрали, оскільки вважала, що мама в кращу сторону не зміниться.

Також апелянт зауважує на тому, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що з моменту відібрання дітей у відповідачів останні не співпрацювали з фахівцем із соціальної роботи Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді і спеціалістами служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, не вживали активних дій задля повернення дітей собі на виховання, не виконували розроблений алгоритм дій.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради - Іванову О.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін, представника третьої особи Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради Резніченко Ю.Ю., яка підтримала апеляційну скаргу позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_1 від 16 квітня 2008 року, серії НОМЕР_2 від 18 січня 2013 року народження (а.с.9, 9-зворот).

Малолітні діти значаться зареєстрованими разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

Батько дітей ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18-зворот).

Судом першої інстанції встановлено, що фактично відповідачі проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 .

З 19 березня 2019 року малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на обліку дітей із сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Умови для проживання дітей незадовільні, батьки неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки, схильні до зловживання спиртними напоями.

05 червня 2020 року від адміністрації Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №51 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, де навчаються ОСОБА_3 (6-Б клас) та ОСОБА_4 (1-Б клас) на адресу Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради надійшло звернення з проханням вжити заходів щодо визначення подальшого місцезнаходження дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У повідомленні зазначено, що діти проживають з бабусею ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 . На момент обстеження житлового приміщення 04 червня 2020 року, встановлено, що бабуся має дуже погане самопочуття та не може самостійно пересуватись, догляд за нею здійснює малолітня онука ОСОБА_6 , яка самостійно й готує їжу. Родина не достатньо забезпечена продуктами харчування, на момент обстеження готова їжа відсутня. У ході спілкування ОСОБА_8 пояснила, що батько дівчат ОСОБА_2 (її син) її та дітей не навідує, однак іноді виділяє кошти на харчування та придбання ліків (а.с.17).

Цього ж дня, 05 червня 2020 року, під час проведення комісійного відвідування сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 в рамках рейду « ІНФОРМАЦІЯ_4 » було встановлено, що в оселі відключене газопостачання за борги, вимикач світла в кухні несправний, бойлер для підігріву води лежить на підлозі, туалет в неробочому стані, ванна кімната брудна та напівзруйнована, крани обірвані, що унеможливлює виконання гігієнічних процедур. В квартирі антисанітарія: не прибрано, брудно, всюди пил, стеля та стіни в павутинні, стійкий неприємний запах, одна з кімнат захаращена речами, запас продуктів відсутній. Постільна білизна і засоби гігієни відсутні, рушники та дитячі речі брудні. Для дітей немає окремих спальних місць, місця для виконання домашніх завдань. В одній з кімнат стеля в аварійному стані. Продукти харчування та готова їжа відсутні. Вказані обставини зафіксовані в акті обстеження житлово-побутових умов від 05 червня 2020 року (а.с.12).

Цього ж дня, 05 червня 2020 року, дітей було вилучено з родини та розміщено у ЦПМСД № 4, з урахуванням відповідної заяви ОСОБА_1 , в якій вона визнала факт зловживання спиртними напоями разом з ОСОБА_2 та не створення належних житлово-побутових умов для проживання та виховання дітей. При цьому, в строк до 05 серпня 2020 року вона зобов`язалась привести приміщення в придатний для проживання дітей стан з дотриманням санітарно-гігієнічних норм, стати на облік в центрі зайнятості та припинити вживання спиртних напоїв (а.с.13). Аналогічну заяву надав ОСОБА_2 батько дітей 09 червня 2020 року (а.с.16).

У листі КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» КМР від 11 червня 2020 року зазначено, що у зв`язку з відсутністю належних умов для проживання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 існує загроза їх здоров`ю.

Рішенням Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 17 червня 2020 року №214 малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відібрано у батьків та тимчасово влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про позбавлення відповідачів батьківських прав є крайнім заходом впливу на них, навіть при доведеності тих обставин, що вони не у повній мірі виконують обов`язки по вихованню своїх дітей, так як ці обставини ще не свідчать про винне, свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками, не свідчать про їх винну поведінку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява

від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява

№ 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі № 654/1409/19 та від 16 грудня 2020 року у справі № 588/1781/19.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість, Органом опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради не надано належних та допустимих доказів, в розумінні 12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

На думку колегія суддів, вирішуючи даний спір суд першої інстанції врахував, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини, відповідно до положень ст. 166 СК України, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, натомість матеріали справи не містять доказів винних дій відповідача та її ставлення до своїх обов`язків, як матері дитини.

При цьому, колегія суддів враховує бажання відповідачів зберегти родинні зв`язки з дітьми, небажання передавати дітей на виховання у прийомну сім`ю. Факт заперечення відповідачами проти позову про позбавлення їх батьківських прав свідчить про її інтерес до дітей, емоційний контакт з їх боку до дітей, бажання відповідачів проживати з дітьми та намагання облаштувати умови для проживання дитини саме з ними, а не у прийомній родині.

Також колегія суддів враховує, що відповідачі докладали зусилля до облаштування жилого приміщення, де вони мешкають, до стану, можливого до придатного для проживання в ньому дітей. Так, з акта про обстеження житлово-побутових умов від 09 вересня 2021 року слідує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . Санітарно-гігієнічні умови в квартирі відносно задовільні: постільна білизна та рушники в наявності, хоча й в обмеженій кількості, є засоби для гігієни, запас продуктів харчування є, однак в невеликій кількості. Для дітей відведено окрему кімнату, в якій наявне двоповерхове ліжко для дітей, шафа для одягу, телевізор, комп`ютер. Постільна білизна для дітей у недостатній кількості, одяг та взуття для дітей відсутні (а.с.104).

Порівняно з актом про обстеження житлово-побутових умов від 05 червня 2020 року (а.с.12), відповідно до якого для дітей відповідачами не було облаштовано окремих спальних місць та куточку для виконання домашніх завдань, акт про обстеження житлово-побутових умов від 09 вересня 2021 року свідчить про прикладання відповідачами зусиль до облаштування жилого приміщення під потреби дітей, що свідчить про відсутність з боку відповідачів ухилення від виконання батьківських обов`язків, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

При цьому, як слідує з письмових пояснень ОСОБА_1 , з огляду на те, що діти знаходяться в центрі, вона не може придбати для них одяг та взуття, які треба приміряти. Однак, вони з ОСОБА_2 придбали канцелярське приладдя, рюкзаки, які відвезли дітям в центр (а.с.105).

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи не було встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ухиляються від виконання батьківських обов`язків, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, адже відповідачі все ж таки фактично намагалися брати участь у житті дітей, категорично заперечують проти задоволення позову, періодично зверталися до органу опіки та піклування із письмовими поясненнями, якими засвідчили своє бажання спілкуватися з дітьми. Крім того, після влаштування дітей до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» КМР вони періодично їх відвідували, привозили речі, продукти харчування, іграшки, що було встановлено в судовому засіданні поясненнями малолітньої ОСОБА_3 .

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що позивачем Органом опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради не надано жодних належних та допустимих доказів щодо винної поведінки відповідачів та свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками, що могло б бути підставою для позбавлення останніх батьківських прав, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для позбавлення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції не було враховано, що постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.06.2020 року відповідачі були притягнуті до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, з 05.06.2020 року по теперішній час діти відповідачів по справі з батьками не проживають, оскільки вилучені із сім`ї та тимчасово влаштовані до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради, оскільки, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідачів, навіть при доведеності тих обставин, що відповідачі не у повній мірі виконують обов`язки по вихованню своїх дітей, ці обставини ще не свідчать про винне, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом залишено поза увагою пояснення свідка ОСОБА_9 про те, що батьківські збори відвідував один раз лише батько дітей, відповідачі час проведення бесід йшли на контакт та виявляли тенденцію до виправлення, однак умови проживання в їх квартирі залишались непридатними для проживання там дітей. Більшу частину часу діти проживали разом з бабусею, котра доглядала за ними та займалась їх вихованням. Комісією у складі її, класного керівника та представника служби у справах дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вони вирішили здійснити вихід за адресою фактичного мешкання дітей та виявили, що діти дійсно проживали з бабою за адресою: АДРЕСА_2 , яка за станом здоров`я не могла самостійно пересуватись. ОСОБА_12 просила, аби їх з сестрою ОСОБА_7 забрали, оскільки вважала, що мама в кращу сторону не зміниться оскільки будь-яких доказів, які б свідчили про ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, винної поведінки відповідачів у свідомому нехтуванні своїми обов`язками, які б безумовно свідчили про злісне їх ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, позивачем не надано.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі намагаються докласти зусилля до облаштування жилого приміщення, де вони мешкають, до стану, придатного для проживання в ньому дітей. Так, з акта про обстеження житлово-побутових умов від 09 вересня 2021 року слідує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . Санітарно-гігієнічні умови в квартирі відносно задовільні: постільна білизна та рушники в наявності, хоча й в обмеженій кількості, є засоби для гігієни, запас продуктів харчування є, однак в невеликій кількості. Для дітей відведено окрему кімнату, в якій наявне двоповерхове ліжко для дітей, шафа для одягу, телевізор, комп`ютер. Постільна білизна для дітей у недостатній кількості, одяг та взуття для дітей відсутні (а.с.104).

Відтак вести мову про те, що відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, з урахуванням вищевикладених міркувань, підстав не має. Істотним є також те, що малолітня ОСОБА_3 в судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердила, що хоче повернутись до батьків, як і її молодша сестра ОСОБА_4 , яка за ними сумує, що колегія суддів розцінює як прояв прихильності дітей до їх батьків. Позаяк, під час прояву тенденції до виправлення позивачем не було надано доказів, які б свідчили про те, що спілкуванні дітей з батьками матиме негативний вплив на них, не відповідатиме їх інтересам, тому колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те в діях відповідачів відсутні ознаки злісного, систематичного ухилення від виконання батьківських обов`язків, винної поведінки, свідомого нехтування їх виконанням.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що з моменту відібрання дітей у відповідачів останні не співпрацювали з фахівцем із соціальної роботи Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді і спеціалістами служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, не вживали активних дій задля повернення дітей собі на виховання, не виконували розроблений алгоритм дій не можуть бути підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки зазначені обставини не свідчать про ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, винної поведінки відповідачів у свідомому нехтуванні своїми обов`язками, які б безумовно свідчили про злісне їх ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що судом недосконало вивчено факт порушення прав дітей, не враховано, що відповідач ОСОБА_2 продав належну йому однокімнатну квартиру з метою ремонту будинку, де наразі мешкають відповідачі, однак кошти були витрачені не за призначенням, батьками у вказаному будинку не створено умов для проживання, виховання та гармонійного розвитку дітей, оскільки вказані доводи є припущеннями.

При цьому не можуть бути належною правовою підставою для позбавлення відповідачів по справі батьківських прав відносно їх малолітніх дітей доводи апеляційної скарги про те, що у відповідачів по справі відсутня декларація на медичне обслуговування, курс обстеження, та у разі необхідності лікування від алкогольної залежності, відповідачі не пройшли, оскільки вказані обставини не свідчать про навмисне, свідоме ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

З урахуванням якнайкращих інтересів дітей, бажання відповідачів змінити своє ставлення до виховання дітей та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав, колегія суддів погоджується з висновком судів першої інстанції про відмову в задоволенні позову щодо позбавлення відповідача батьківських прав.

ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року).

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.

Колегія суддів виходить з того, що судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Водночас позбавлення батьківських прав матері щодо неповнолітньої дитини є крайнім заходом впливу.

Також суд бере до уваги, що розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49).

З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки батьків дітей, колегія суддів зауважує, що відсутні підстави для застосування до відповідачів крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення їх батьківських прав.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути змінено та доповнено його резолютивну частину абзацом наступного змісту: «Покласти на Орган опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ». Попередити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню дітей.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті ради- залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021 року - змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту: «Покласти на Орган опіки та піклування виконкому Саксаганської районної у місті радиконтроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ».

Попередити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню дітей.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: