н/п 2/490/1246/2021 Справа № 490/4169/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2021 року м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Волошиній Я.І., без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, треті особи Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:
09.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 20 775, 60 грн. та судові витрати у сумі 4148 грн.
В обгрунтування позову посилається на те, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 , його автомобілю завдані механічні пошкеодження та спричинена матеріальна шкода . Цивільно-правова відвовідальність відповідача на момент ДТП була не застрахована , отже належним відповідачем по справі є ВЧ НОМЕР_1 , у якій водій ОСОБА_3 , на той час проходив військову службу і якій належав автомобіль військового призначення КРАЗ5233, н/з НОМЕР_2 .
23 липня 2021 року на адресу суду надійшов відзив представника ВЧ НОМЕР_1 , в якому просить відмовити у задоволенні позову як заявленого до неналежного відповідача, оскільки отримати матеріальну компенсацію за завдані збитки позивач має від МТСБУ .Так винуватець ДТП не мав чинного полісу автоцивілки, проте він є водієм пільгової категорії - учасником бойових дій.
10.07.2020 ухвалою суду у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.Ухвалою суду про забезпечення доказів від 18.01.2021 року витребувано з Військової частини НОМЕР_1 та Міністерства оброни України інформацію, в який період транспортний засіб "КрАЗ 5233" номерний знак НОМЕР_2 , належав військовій частини НОМЕР_1 , у випадку неналежності саме цій військовій частині повідомити, якій військовій частині належав транспортний засіб "КрАЗ 5233" номерний знак НОМЕР_2 на період 04.1012019 року і чи перебував ОСОБА_3 на той час на військовій службі чи у трудових відносинах з ВЧ НОМЕР_1 та надати відповідні належним чином завірені копії документів. У випадку неналежності даного транспортного засобу будь-якій військовій частині слід повідомити, коли транспортний засіб вибув з користування, списаний чи проданий .
Ухвалою суду від 24.09.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) .Зобов`язано МТСБУ протгяом 20 днів з дня отримання ухвали суду надати суду належним чином завірені копії усіх документів ( страхової справи)за зверненням щодо дорожньо-транспортної пригоди , яка мала місце 04.10.2019 за участю транспортного засобу марки ВАЗ 2107 з номерним знаком НОМЕР_3 .
Ухвалою суду від 04 листопада 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , зареєстрваного за адресою АДРЕСА_1 . Встановлено строк ОСОБА_2 для подання письмових пояснень з приводу позовних вимог - 20 днів з часу отримання ухвали суду.
Повторно з зобов`язано Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) протягом 20 днів з дня отримання ухвали суду надати суду належним чином завірені копії усіх документів ( страхової справи)за зверненням щодо дорожньо-транспортної пригоди , яка мала місце 04.10.2019 за участю транспортного засобу марки ВАЗ 2107 з номерним знаком НОМЕР_3 .
Відкладено судове засідання на 23 грудня 2021 року на 16.30 годин
Сторони в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Позивач у поданому клопотанні просив справу розглянути за його відсутності.
Представник відповідача у призначене судове засідання у режимі відеоконференції за його клопотанням - не з`явивися, в останнє судове засідання також не з`явивися , про причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи МТСБУ в судове засідання не з`яивився, повідомлений судом належним чином, надав письмові пояснення по суті позовних вимог , в яких також просив розглядати справу у їх відсутності. Зазначає, що позивач правильно звернувся з вказаними позовними вимогами до володільця джерела підвищеної небезпеки ВЧ НОМЕР_1 в порядку ст. 1172 ЦК України. Щодо заперечень, викладених у відзиві стосовно того, що військовослужбовець ОСОБА_3 , який керував ТЗ, є учасником бойових дій та відноситься до пільгових категорій громадян, звільнених від загальнообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності - то згідно ст. 13 Закону, то таке звільнення розповсюджується виключно на осіб, які особисто керують належними ним транспортними засобами. У даному випадку військовослужбовець ОСОБА_4 не є власником автомобіля «Краз 52232», а отже до нього положення цього Закону не застосовуються.
Представник третьої особи ОСОБА_2 в судове засідання не з`яивився, повідомлений судом належним чином, надав письмові пояснення по суті позовних вимог не надав.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
04.10.2019 року о 14:30 год. в Центральному районі м. Миколаєва, по вул. Велика Морська, в районі перехресті з вул. Обсерваторна, водій ОСОБА_3 , керуючи т/з КРАЗ 5233, номерний знак НОМЕР_2 , був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, не перевірив технічний стан транспортного засобу перед виїздом та допустив зіткнення з т/з ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 2.3 а), 2.3 б), 12.1, 13.1 ПДР України.
Зазначений автомобіль ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_3 належить позивачу на праві володіння на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 05.10.2019р.
Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.11.2019 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУПАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.
Відповідно до наказу командира віськової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №285 від 12.10.2017 (витяг) з 12 жовтня 2017 зараховано до списків особового складу частини ст. матроса ОСОБА_3 - на посаду кулеметника 2 мотопіхотного відділення .
Відповідно до наказу командира віськової частини НОМЕР_1 (по технічній частині) № 62 від 02.04.2019 Про закріплення автомобільної техніки за підрозділами військової частини з 27.06.2019 автомобіль засобу «КРАЗ 5233», д.н.з. НОМЕР_2 , закріплений за мотопіхотною ротою, ст. солдат ОСОБА_3 .
Згідно із реєстраційними даними транспортного засобу «КРАЗ 5233», д.н.з. НОМЕР_2 , останній належить в/ч НОМЕР_1 та відповідно до наказу № 62 від 02.04.2019 року командира ВЧ НОМЕР_1 був закріплений за ст. солдатом ОСОБА_3 . Зідно наряду на використання озброєння військової техніки НОМЕР_1 на 03-04 жовтня 2019 рокута Дорожнього листа № 5674 вказаний автомобіль був переданий для збезпечення життєдіяльності частини на території Миколаївської області.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «ВАЗ 2107 », 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , є ОСОБА_2 .Згідно Довіреності від 05 жовтня 2019 року , ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , кожен з яких має право незалежно один від одного представляти його інтереси в будь-яких орагнах та організаціях , пов`язані з експлуатацією, управлінням та технічним обслуговуванням та продажем ( орендою, позичкою) належного йому на праві власності ТЗ ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_3 .
Розмір матеріальних збитків позивач обгрунтовує висновком № 19-1084 експертного автотоварознавчого дослідження траспортного засобу від 09.12.2019, складеного судовим експертом Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ Кульовим О.Ю., згідно із яким вартість матеріального збитку, завданого власнику траснпортного засобу «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 20775,60 грн.
При цьому, як вбачається з даного висновку вартість відновлювального ремонту становить 41619,95 грн, сума матеріального збитку завданого власнику ТЗ складає 28857,55 грн. Отже, даний транспортний засіб з врахуванням ефективного використання відновлювалти економічно недоцільно. На основі проведених розрахунків , сума завданого матеріального збитку власнику ВАЗ 2107 прирівнюється до його дійсної ринкової вартості на момент ДТП.
Позивачем сплачено за проведення експертного дослідження ТЗ 1502,20 грн, що підтверджується Актом № 19-1084 від 07.10.2019 року.
До висновку додано Протокол огляду транспортного засобу складений лише експертом Кульовим без присутності власника ТЗ та представника винуватця ДТП чи страховика.
Судом встановлено, що з листа від 15.05.2020 року, наданого МТСБУ на заяву ОСОБА_1 , вбачається, що 10.10.2019 року МТСБУ отримало повідомлення потерпілої оосби щодо ДТП, яка мала місце 04 жовтня 2019 року за участю ТЗ марки ВАЗ 2107 щ н/з НОМЕР_3 , власник транспортного засобу винуватя ДТП свою цивільно-правову відповідальність не застрахував. Проте на момент огляду уповноваженим експертом пошкоджений ТЗ ВАЗ 2107 з н/з НОМЕР_3 було частково відремонтовано, що унеможлививло визначити уповноважені особі МТСБУ розмір збитків.
Розмір матеріальних збитків позивач обгрунтовує висновком № 19-1084 експертного автотоварознавчого дослідження траспортного засобу від 09.12.2019, складеного судовим експертом Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ Кульовим О.Ю., згідно із яким вартість матеріального збитку, завданого власнику траснпортного засобу «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 20775,60 грн.
При цьому, як вбачається з даного висновку вартість відновлювального ремонту становить 41619,95 грн, сума матеріального збитку завданого власнику ТЗ складає 28857,55 грн. Отже, даний транспортний засіб з врахуванням ефективного використання відновлювалти економічно недоцільно. На основі проведених розрахунків , сума завданого матеріального збитку власнику ВАЗ 2107 прирівнюється до його дійсної ринкової вартості.
Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Ч.1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ч1, 2 п.8, 9 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Ч.1,2 п.1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Оскільки власником джерела підвищеної небезпеки визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах ним володіє, пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на час завдання шкоди та звернення до суду з цим позовом належав позивачу ОСОБА_1 на праві володіння, перебував під час завданя шкоди під його керуванням, позивачем вчинено дії і щодо оцінки вартості завданого матеріального збитку , отже у позивача наявне право на звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля «ВАЗ».
Ч.1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.
У відповідності до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).
Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.
Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, національні суди повинні встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з нормою частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
У такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.
Згідно роз`яснень, що містяться в абзаці 2 пункту 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4: не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння бойова та інша техніка, боєприпаси.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна.
Відповідно до частини другої статті 14 Закону України Про Збройні Сили України майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.
Згідно з частиною першою статті 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).
Відповідно до статті 5 ЗУ « Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.
Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України.
Військова частина ВЧ НОМЕР_4 (код НОМЕР_5 ) є самостійною (окремою) юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Оскільки шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, суд вважає, що саме ВЧ НОМЕР_4 несе відповідальність за спричинену позивачу пошкодженням транспортного засобу шкоду. Оскільки, володільцем джерела підвищеної небезпеки є ВЧ НОМЕР_4 , то шкода підлягає відшкодуванню саме військовою частиною на підставі положень ст. 1172 ЦК УКраїни.
Шкода, заподіяна об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і який був закріплений Міністерством оборони України на праві оперативного управління за військовою частиною, що має статус юридичної особи, відшкодовується цією військовою частиною, що вказано у правовому висновку, що викладений в постанові Великої палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року по справі № 243/10982/15-ц (провадження №14-81цс18), який повинен бути врахований судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин на підставі ч.4 ст.263 ЦПК України.
У позовній заяві позивач зазначає, що заподіяна шкода, яка виникла внаслідок ДТП не була відшкодована відповідачем потерпілій особі, оскільки на дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, про що надав результати пошуку Централізованої бази даних МТСБУ станом на 04.10.2019 що не заперечує і у своєму відзиві відповідач.
Щодо заперечень відповідача, що відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду має МТСБУ, то суд зауважує наступне.
Так, дійсно, на підставі ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якою передбачено відшкодування шкоди за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, учасники ДТП могли звернутися до МТСБУ з заявою про належне відшкодування оціненої шкоди.
Спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до пунктів 34.1, 34.2 статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Положеннями абзаців 1-2 п. 39.1 ст. 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" закріплено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Підпунктом а) п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і, з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно з пп. 38.2.1. п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.
Відповідно до пп. 13.1 ст. 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Відповідно до п.1.6 ст.1 Закону України 'Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

З огляду на викладене, враховуючи доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, який керував транспортним засобом, що належить Військовій частині НОМЕР_1 , відсутність на час ДТП страхування цивільно-правової відповідальності відповідача, з урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів, підтверджуючих здійснення Моторним (транспортним) страховим бюро України виплат на відшкодування заподіяної шкоди , а також в контексті правовідносин, які склались в даній справі, насамперед враховуючи , що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд з метою і якнайкращого захисту порушених прав позивача, який вже більше двох років не отримує відшкодування завданих збитків, і з метою запобігання зайвого витрачання державних коштів щодо неодноразової сплати судових витрат військовою частиною - суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача ВЧ НОМЕР_4 завданої матеріальної шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню .
Так, безумовно Військова частина НОМЕР_1 є особою, що відповідальна за шкоду заподіяну у дорожньо-транспортній пригоді, що відбулась 04.10.2019, а в разі виплати МТСБУ, як особи, що виплатила страхове відшкодування, як на то посилається відповідач у своєму відзиві - згідно наведених положень чинного законодавства та сталої судової практики як цивільної, так і господарської юрисдикцій як наслідок перейде право зворотної вимоги (регресу), яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки. А таке вимагатиме принаймні ще одного судового процесу, а отже і вирішення питання щодо відшкодування судових витрат, адже МТСБУ, буде в даній справі, наділений правом подати регресний позов до власника чи водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Право потерпілого на повне відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача не застрахована.
Так, згідно нормами чинного законодаства України та сталою судової практикою , у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро або особа, винна у вчинені ДТП ( якщо її цивільно-правова відповідльність не застрахована) .
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст.81 ЦПК України).
Слід наголосити на тому, що відповідачем не спростований вищенаведений висновок, наданий позивачем в обгрунтування розміру спричиненого матеріального збитку. Своїм правом заявити клопотання про призначення відповідної експертизи відповідач також не скористався, ні подаючи відзив на позовну заяву, ні в подальшому.
Таким чином, суд будучи позбавлений процесуальним законом можливості збирати докази самостійно приймає вищенаведений висновок щодо вартості матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля під час ДТП.
Разом з тим, позивачем не надано жодних даних щодо визначення вартості транспортного засобу після ДТП, що унеможливлює встановлення вартості залишків пошкодженого атвомобіля після ДТП.
Також судом приймається до уваги, що ВЧ НОМЕР_1 як особа, винна у вчинені ДТП ( якщо її цивільно-правова відповідальність не застрахована) , має право на залишки цього автомобіля, проте з урахуванням спеціального статусу цієї установи ЗСУ, поза розумним сумнівом, передання їй залишків такого автомобіля через складнощі у прийнятті на баланс такого транспортного засобу, складнощі у можливості його реалізації чи виділення бюджетних коштів на його ремонт таке не призведе до ефективного захисту учасників дійсних правовідносин.
Також, як вбачається з даних МТСБУ, позивач частково відремонтував автомобіль, до того ж він не є власником цього автомобіля, не є навіть і одноосібним володільцем цього автомобіля, що унеможливлює покладення на нього обов`язку передати вказаний транспортний засіб винній особі.
Разом з тим, стягнення на його користь з відповідача повного розміру матеріальної шкоди у розмірі дійсної ринкової вартості автомобіля на момент ДТП при одночасному залишенні у його володінні цього автомобіля не відповідатиме положенням діючого законодавства та призведе до порушення справедливого балансу прав та інтересів обох сторін по справі.
За такого, з урахуванням вищенаведеного, принципів розумності, добросовісності та справедливості, рівності прав та обов`язків усіх учасників цивільно-правових відносин, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідача 10 387 грн 80 коп. у відшкодування матеріальної шкоди- саме як різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, оскільки даних про те, що власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним у суду не має, як і немає беззаперечних доказів вартості автомобіля пісдя ДТП.
Тому судом взята до уваги орієнтовна сума вартості залишків пошкодженого ТЗ на час скоєння ДТП - з урахуванням описаного у висновку експертного досліження стану автомобіля ( включаючи коефіціент фізичного зносу його вузлів та деталей, корозійного пошкодження) та характеру його пошкодження внаслідок ДТП .
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 420 грн 40 коп. судового збору, 753 грн 60 коп витрат на проведення експертного висновку, 900 грн витрат на правничу допомогу ( що становить половину розміру сплачених судових витрат).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,13,79-81, 258, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, треті особи Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України 10 387 грн 80 коп. у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України 420 грн 40 коп. судового збору, 753 грн 60 коп витрат на проведення експертного висновку, 900 грн витрат на правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.01.2022 року.

Суддя О.А.Гуденко