КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 759/6546/20

номер провадження 22-ц/824/4277/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року /суддя Шум Л.М./

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просив суд стягнути з відповідача 46000 доларів США суму заборгованості, 3445,46 доларів США 3% річних від простроченої суми заборгованості та 136 000 грн. моральної шкоди.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 46 000 доларів США, три відсотка річних від простроченої суми у розмірі 3 445 доларів США 46 центів, моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., вирішено питання судових витрат. /а.с. 82-83/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що нею було виплачено у березні 2017 р. 5000 доларів США, в червні 2018 р. 6 000 доларів США, у вересні 2018 р. 3 000 доларів США, у жовтні 2018 р. 4 000 доларів США. При цьому з ОСОБА_2 вона домовилась про виплату боргу частинами. Наголошувала, що всього нею було погашено 22 000 доларів США, отже залишок заборгованості становить 28 000 доларів США.

ОСОБА_2 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу посилаючись на безпідставність її доводів. Вказував, що доказів того, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи, апелянтом не надано. Факт отримання коштів апелянт не заперечує. Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про неповернення боргу, факту виконання договору апелянтом не доведено.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за її відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що згідно розписки від 01.03.2016 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 30000 доларів США та зобов`язується повернути до 01.03.2018 року (а.с. 13).

Згідно розписки від 11.10.2016 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 20000 доларів США та зобов`язується повернути до 11.10.2017 року (а.с. 14).

ОСОБА_2 направив ОСОБА_1 лист з вимогою повернення позики в розмірі 50000 доларів США (а.с. 15).

ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 лист із пропозицією графіку повернення грошових коштів (а.с.17-18).

ОСОБА_2 01.08.2019 року направив ОСОБА_1 лист з пропозицією збільшити щомісячну виплату до 4000 доларів США. Лист повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с. 19, 20).

ОСОБА_2 29.08.2019 року направив ОСОБА_1 лист з пропозицією збільшити щомісячну виплату до 4000 доларів США. Лист повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с. 21, 22).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вірно керувався вимогами статей 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України про те, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; ст. 526 ЦК України про те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться; ч. 2 ст. 625 ЦК України про те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_1 повернула ОСОБА_2 із загальної суми позики у 50 000 доларів США - 4 000 долари США 09.10.2019 р. та 09.12.2019 р.

Доводи апеляційної скарги щодо повернення коштів у розмірі 22 000 доларів США, що можуть підтвердити свідки, через яких здійснювалось повернення коштів, апеляційним судом визнаються неспроможними з огляду на їх бездоказовість. Зокрема, апелянт вказаних свідків не називає, клопотань про їх допит в суді першої та апеляційної інстанції не заявляє. Жодних належних та достатніх доказів в порядку ст.ст. 77, 80 ЦПК України на підтвердження доводів сплати коштів апелянтом не надано.

Крім того, згідно з частиною частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 143/280/17 (провадження № 61-33033св18).

Також, обґрунтовано судом першої інстанції встановлено, що з відповідача підлягає стягненню 3 процента річних від простроченої суми в розмірі 1447,39 доларів США за період з 02.03.2018 року по 09.10.2019 року, 480,82 доларів США за період з 10.10.2019 року по 21.04.2020 року за договором позики від 01.03.2016 року; 1296,98 доларів США за період з 12.10.2017 року по 09.12.2019 року, 220,27 доларів США за період з 10.12.2019 року по 21.04.2020 року за договором позики від 11.10.2016 року, а всього 3445,46 доларів США та відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України моральна шкода в розмірі 5 000 грн., оскільки такий розмір відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, які наступили для позивача.

Доводів щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року - залишити без задоволення.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: