ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» січня 2022 року

м. Харків

справа № 639/5321/21

провадження № 22ц/818/1161/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Черненко В. О.,

учасники справи:

заявниця - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сікальова О.В., Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року в складі судді Баркової Н.В.

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сікальової Олени Володимирівни, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків), в якій просила

- визнати незаконними дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сікальової О.В. щодо направлення їй копії вказаної постанови поза межами передбаченим законом строку;

- визнати незаконними дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) щодо направлення їй копії постанови поза межами передбаченим законом строку;

- визнати незаконну бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сікальової О.В. щодо не направлення їй копії вказаної постанови в установлений законом строк;

- визнати незаконну бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) щодо не направлення їй копії вказаної постанови в установлений законом строк;

- поновити строк на подання скарги.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 відмовлено, роз`яснено заявниці право звернення до адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою судді Дорошко О.Є. подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду питання щодо відкриття провадження по скарзі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неповно з`ясував обставини у справі, не звернув увагу на те, що виконавчим документом у виконавчому провадженні № 65248292 вказано виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом м. Харкова у зв`язку з судовим рішенням, про що вказано в постанові державного виконавця про стягнення виконавчого збору. Зазначила, що її скарга відноситься до скарг на рішення, дії або бездіяльність виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, їхні дії здійснені у виконавчому провадженні № 65248292, відкритому за виконавчим листом суду, тому скарга підлягає розгляду в суді, який видав виконавчий документ, а саме у Жовтневому районному суді м. Харкова. Вказала, що у виконавчому провадженні № 65248292 особою, яка видала виконавчий документ, не є державний виконавець, є Жовтневий районний суд м. Харкова, про що вказано в постанові про стягнення виконавчого збору.

15 листопада 2021 року до суду апеляційної інстанції від державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. При цьому акцентував увагу на тому, що постанова про стягнення виконавчого збору виконується відділом виконавчої служби в межах виконавчого провадження.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу судді - залишити без змін.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що захист прав, у разі їх порушення, заявниця має здійснювати за правилами адміністративного судочинства.

Матеріали справи свідчать про те, що у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сікальової Олени Володимирівни, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків), в якій просила

- визнати незаконними дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сікальової О.В. щодо направлення їй копії вказаної постанови поза межами передбаченим законом строку;

- визнати незаконними дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) щодо направлення їй копії постанови поза межами передбаченим законом строку;

- визнати незаконну бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сікальової О.В. щодо не направлення їй копії вказаної постанови в установлений законом строк;

- визнати незаконну бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління (м. Харків) щодо не направлення їй копії вказаної постанови в установлений законом строк;

- поновити строк на подання скарги.

В своїй скарзі ОСОБА_1 зазначила, що вона отримала постанову від 26 квітня 2021 року по виконавчому провадженню № 65248292 про стягнення виконавчого збору, у зв`язку з чим просила визнати незаконним дії/бездіяльність як державного виконавця, так і відділу державної виконавчої служби.

До суду апеляційної інстанції Дорошко О.Є. надала копію постанови державного виконавця від 26 квітня 2021 року у виконавчому провадженні № 65248292, якою державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору, а також копію супровідного листа (а.с.11).

Таким чином, ОСОБА_1 оскаржує дії/бездіяльність державного виконавця та відділу державної виконавчої служби щодо винесення постанови державним виконавцем про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У справі, що переглядається, 26 квітня 2021 року у виконавчому провадженні № 65248292 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Отже, вислів «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі, постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, Закон України «Про виконавче провадження» установлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону України «Про виконавче провадження», підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця (від 06 червня 2018 року у справах № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18) від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), від 19 травня 2020 року у справі № 754/2223/15-ц (провадження № 14-568цс19).

Таким чином, вимоги скарги ОСОБА_1 підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна за змістом правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2021 року у справі № 180/399/20 (провадження № 61-2389св21).

Доводи ОСОБА_1 , що викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та ґрунтуються на помилковому трактуванні наведених вище норм права і їх змістом.

Враховуючи викладене, підстав вважати, що суд першої інстанції при розгляді даної справи неправильно застосував норми матеріального права чи допустив порушення норм процесуального права, відсутні.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення та ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 10 січня 2022 року.