Справа № 522/8875/21-Е
Провадження № 2/522/846/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, по якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за борговою розпискою у розмірі 18 000 доларів США.

Мотивує вимоги тим, що 6 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. На підтвердження укладення вказаного договору позики та його умов відповідачем було власноруч складено розписку.

Відповідно до змісту розписки, відповідач взяла в борг у позивача грошову суму у розмірі 18 000 доларів США (вісімнадцять тисяч доларів, нуль центів), яка на момент складання боргової розписки була еквівалентна 447 300 грн. 00 коп. (чотириста сорок сім тисяч триста гривень, нуль копійок).

Відповідач зобов`язалась повернути отримані кошти у розмірі 18 000 доларів США протягом 5 п`яти років, тобто не пізніше 6 квітня 2021 року.

Наразі, відповідач не повернула отримані у борг кошти.

Вважаючи, що відповідач порушила законні права та інтереси позивача шляхом неповернення отриманих у борг коштів, позивач звертається до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання позивач не з`явився, проте від ії представника надійшло до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача також звернувся до суду 20.07.2022 з заявою про розгляд справи за його відсутністю, просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матерілами справи встановлено, що 6 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (було укладено договір позики. На підтвердження укладення вказаного договору позики та його умов ОСОБА_2 було складено розписку.

Відповідно до змісту розписки, відповідач взяла в борг у позивача грошову суму у розмірі 18 000 доларів США (вісімнадцять тисяч доларів, нуль центів), яка на момент складання боргової розписки була еквівалентна 447 300 грн. 00 коп. (чотириста сорок сім тисяч триста гривень, нуль копійок).

Відповідач зобов`язалась повернути отримані кошти у розмірі 18 000 доларів США протягом 5 п`яти років, тобто не пізніше 6 квітня 2021 року.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79 цс 14 зазначено, що відповідно до норм ст.ст.1046, 1047ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Згідно правового висновку, зробленого у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №369/3340/16-ц, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми у борг позичальнику.

Досліджуючи боргову розписку, судом виявлена справжня правова природа укладеного договору позики. Отже, факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується розпискою від 06 квітня 2016 року.

В порядку п.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Оригінал розписки знаходиться у позивача, який суд оглянув в судовому засіданні.

06.05.2021 року позивачем відповідачу була направлена письмова претензія з вимогою повернення грошових коштів, яка виконана не була.

Як зазначає позивач, що до теперішнього часу кошти в розмірі 18 000дол. США повернуто не було.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи позивач має право вимагати повернення боргу в судовому порядку, яке реалізував, звернувшись до суду.

При таких обставинах, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 06.04.2016 року в розмірі 18000 дол. США

Відповідач до судового засідання не з`явився, не скористався своїм правом надати суду доказів виконання ним зобов`язання за розпискою від 06.04.2016 року.

З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

Керуючись ст.ст. 15,16, 509, 526, 530, 625 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за борговою розпискою у розмірі 18000 доларів США.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 25.07.2022.

Суддя Р.Д. Абухін

20.07.2022