ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4451/22 Справа № 201/6094/18 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2022 року по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Соборний районний у місті Дніпрі відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Гловного територіального управління юстиції у Дніпропетровьскій області( діюча назва -Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) про визнання батьківства , -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами по справі №201/6094/18. Вказує, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2018 року було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Однак, зазначає, що встановлені судом обставини спростовуються доказами, що є нововиявленими обставинами, а саме: копіями висновку № 12265 експертного портретного дослідження від 03.08.2020; копією висновку експертного фототехнічного дослідження № 12406/15202- 15205/17251-17258 від 20.10.2020; копією висновку експертного комп`ютерно-технічного дослідження та дослідження відео-, звукозапису № 12264/13048 від 25.08.2020.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2018 року у зв`язку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в які посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення її заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суддя при постановлені судового рішення формально послалась на рішення Європейського суду з прав людини №3451/05 від 07 травня 2009 року, що судова експертиза, на яку послався суддя, винесена в порушення Закону України Про судову експертизу, що є доказом порушення статті 103 ЦПК України, суддя не врахувала правову позицію Верховного Суду, викладену у Постанові від16.05.2018 року у справі 591/6441/14-ц, суддя порушила норми ЦПК України, щодо оцінки доказів.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2018 року було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 червня 2020року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2018 року Постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року залишено без змін.

У поданій заяві ОСОБА_1 посилається як на нововиявлені обставини на наступні докази:

1.висновок № 12265 експертного портретного дослідження від 03.08.2020;

2.висновок експертного фототехнічного дослідження № 12406/15202- 15205/17251-17258 від 20.10.2020;

3.висновок експертного комп`ютерно-технічного дослідження та дослідження відео-, звукозапису №12264/13048 від 25.08.2020.

Предметом доказування в цієї справі є походження дитини ОСОБА_3 від ОСОБА_4 . Важливе значення в процесі доказування має висновок судово- біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Заявник ОСОБА_1 вважає, що ці обставини мають істотне значення для розгляду справи вони виникли після ухвалення рішення суду, а тому рішення суду треба переглянути за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволені заяви, оскільки зазначені ОСОБА_1 підстави не є нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 423 ЦПК України, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

За змістом наведених норм права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичним даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Як в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на нові докази, якими заперечує проти позову, ці докази отримані за її зверненнями до експертних установ, вже після винесення судового рішення від 18 грудня 2018 року. Обставини, які описуються у висновках, заявниці були відомі з часу їх виникнення (на фото одна і та ж особа - дитина ОСОБА_3 , на фото зафіксовано теж саме приміщення), тобто не є нововиявленими, що виключає підставу звернення до суду із відповідною заявою.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до періоцінки доказів, які були предметом дослідження в суді першої інстанції, а також були перевірені судами апеляційної та касаційної інстанції, та незгоди з висновками суду по їх оцінці. Апелянт надає їм особисте тлумачення, та вважає ці докази належними та допустимими, оскільки вони мають значення для правильного вирішення справи на її користь.

Колегія суддів вважає, що нові докази, на які посилається ОСОБА_1 не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, оскільки нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, не є нововиявленими.

Приймаючи остаточне рішення у справі, колегія суддів враховує також практику Європейського суду з прав людини, який зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що обставини, які вказані ОСОБА_1 в заяві , не є нововиявленими, у розумінні ст. 423 ЦПК України, а тому відсутні підстави для задоволення, як заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетовська від 18 грудня 2018 року за нововиявленими обставинами, так і вимог її апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно послався на рішення ЄСПЛ від 07 травня 2009 року в справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34, в якому суд зауважив, що на сьогодні ДНК- тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи в ній наявний оригінал експертного висновку про біологічне батьківство № MG18-54421/C1F1 від 27.09.2018, складений фахівцями компанії TОB «Медікал Геномікс», відповідно до якого біологічне батьківство ОСОБА_2 по відношенню до дитини ОСОБА_3 не може бути виключено, вірогідність батьківства - 99,9999%. (т. 1 а.с. 44).

Вказаному доказу, та обставинам його отримання було надано належну оцінку під час розгляду справи судом першої інстанції та судами апеляційної та касаційної інстанції, які переглядали справу.

Таким чином, належним, допустимим та достатнім доказом походження дитини ОСОБА_3 від ОСОБА_2 ,суди визнали вказаний експертний висновок № MG18-54421/C1F1 від 27.09.2018 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що обставини на які посилається апелянт, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України та не спростовують висновків суду про визнання батьківства за ОСОБА_2 .

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи на увагу не заслуговують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга заявника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а судова ухвала залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: О.В. Свистунова

М.М. Пищида