Головуючий суддя
в суді І інстанції Козіна С.М.
Єдиний унікальний № 374/204/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Козіної С.М.,

секретаря Папенко О.О.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1 ,

відповідачки - ОСОБА_2 (не з`явилась),

представника відповідачки - ОСОБА_3 ,

представника Ржищівської міської ради Київської області - Овчар Ю.О. (не з`явилась),

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Ржищівського міського суду Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Ржищівської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , про визнання незаконними та скасування рішень Ржищівської міської ради Київської області, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та про зобов`язання Ржищівської міської ради Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява.

Позивачка посилалась на те, що вона є дружиною ОСОБА_4 , який є власником житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_4 на житловий будинок підтверджується договором куплі - продажу від 29.05.1991 № 88, відповідно до якого ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_4 купив індивідуальний житловий будинок і сарай по АДРЕСА_2 , розташований на присадибній земельній ділянці розміром 1500 кв.м, виділений із земель держземфонду. Згідно протоколу XVII сесії Ржищівської селищної ради народних депутатів скликання від 12.11.1993, рішення № 9, ОСОБА_4 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1586 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 . За вказаною вище адресою згідно плану земельної ділянки, знаходяться земельні ділянки площею - 0,0642 га, із земель запасу та площею 0,0745 га.

Користуючись своїм правом, що передбачене ст. 121 ЗК України, позивачка неодноразово зверталась із письмовими заявами до Ржищівської міської ради, у яких просила передати їй у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, в розмірі яким позивачка користується фактично понад 25 років, площею 0,0640 га.

Розглянувши заяву позивачки від 12.04.2016 (до якої до речі був доданий графічний план земельної ділянки), Ржищівська міська рада листом від 21.04.2016 надала позивачці відповідь такого змісту"на Вашу заяву від 12 квітня 2016 року, щодо надання земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 , виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області повідомляє, наступне: з 01 січня 2015 року, відповідно до п. 3 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", у разі відсутності плану зонування або детального плану території, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Станом на 12 квітня 2016 року в місті Ржищів відсутній детальний план територій та план зонування, тому Ваша заява не може бути розглянута на черговому засіданні Ржищівської міської ради ".

28 квітня 2019 року та 18 травня 2019 року позивачка повторно зверталась до Ржищівської міської ради Київської області із письмовими заявами, у яких повторно просила розглянути питання щодо передачі їй у власність зазначеної вище земельної ділянки.

Однак заяви позивачки були залишені відповідачем без задоволення. Проте незважаючи на неодноразові звернення позивачки щодо надання їй спірної земельної ділянки, як у власність, так і в оренду, у зв`язку із користуванням цією земельною ділянкою з 1991 року, відповідач 22 липня 2016 року виніс Рішення № 401-19-07 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення городництва гр. ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 " про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення городництва загальною площею 0,1387 га терміном на 3 роки по АДРЕСА_3 відповідно до графічного матеріалу (далі - Рішення № 401-19-07), в яке було внесено зміни рішенням про внесення змін до рішення Ржищівської міської ради від 22 липня 2016 року № 401-19-07 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо ведення земельної ділянки в оренду для ведення городництва гр. ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 " від 24 березня 2017 року № 732-31-07, та збільшено термін оренди до 10 (десяти) років".

26 січня 2018 року відповідач виніс рішення № 1132-43-07 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 10 (десять) років для городництва гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 " (далі - Рішення № 1132-43-07), яким:

1. Затвердив проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в

оренду терміном на 10 (десять) років для городництва гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 .

2. Передав в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер - :69:022:0126, загальною площею 0,1387 га для городництва по

АДРЕСА_3 терміном на 10 (десять) років, у тому числі і частину спірної земельної ділянки.

3. Встановив орендну плату за використання даної земельної ділянки в розмірі 3%від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік.

На підставі Рішення № 1132-43-07, відповідач Ржищівська міська рада Київської області та відповідачка ОСОБА_2 19.02.2018 уклали договір оренди землі № 09-08/28 (далі - Договір оренди).

В свою чергу позивачка вважає, що рішення № 401-19-07, Рішення № 1132-43-07 та укладений Договір оренди є незаконними, виходячи з такого.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ст. 78 Земельного кодексу України), та включає в себе можливість володіння, користування і розпорядження земельними ділянками.

Відповідно до приписів ст. 140 Конституції України, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом.

Підпункт 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає виключну компетенцію міських рад у вирішенні відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно п. б ч. 1 ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до приписів статей 81, 116 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

При цьому, положеннями ч. 5 ст. 116 ЗК України встановлено обмеження щодо набуття прав власності. Зокрема, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Аналогічні обмеження містять і приписи ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, яка визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фемерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який дає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Оскільки, як було вказано вище, позивачка користувалася спірною земельною ділянкою майже 25 років, то Ржищівська міська рада Київської області не мала жодного права відмовляти позивачці у виділі цієї земельної ділянки, і так само передавати її у користування відповідачці ОСОБА_2 .

До того ж у відповідності до ст. 121 ЗК України, позивачкою були подані усі необхідні документи для передачі їй у власність бажаної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

В позовній заяві позивачка просила визнати незаконним та скасувати рішення Ржищівської міської ради від 22 липня 2016 року № 401-19-07 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення городництва ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 "; визнати незаконним та скасувати рішення Ржищівської міської ради від

26 січня 2018 року № 1132-43-07 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 10 (десять) років для городництва гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 ; визнати недійсним договір оренди землі № 09-08/28 від 19 лютого 2018 року; зобов`язати Ржищівську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про передачу їй у власність земельної ділянки загальною площею 0,0642 га, для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_4 .

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник Ржищівської міської ради Київської області в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без участі представника Ржищівської міської ради Київської області, щодо вирішення спору покладалась на розсуд суду (т. 2, а.с. 19).

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась з поважних причин.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Рябокляч К.О. позовні вимоги не визнав, проти позову заперечив, зазначив, що рішення Ржищівської міської ради Київської області від 22 липня 2016 року № 401-19-07 та від

26 січня 2018 року № 1132-43-07 є законними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання договору оренди землі № 09/08/28 від 19 лютого 2018 року недійсним. Вказав на те, що жодних прав та інтересів позивачки не порушено. Крім того, позивачкою не підтверджується факт того, що позивачка на відповідній правовій підставі тривалий час користувалась спірною земельною ділянкою.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідачки, дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно договору купівлі-продажу будинку від 29 травня 1991 року, зареєстрованого у реєстрі за № 88, ОСОБА_5 продала, ОСОБА_4 купив житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 6).

Згідно довідки № 02-03-07-1590 від 10 жовтня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області, ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Разом з нею проживає та зареєстрований чоловік ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 70).

З доводів позивачки встановлено, що вона мала намір приватизувати земельну ділянку площею 0,0642 га, у зв`язку з чим неодноразово зверталась до Ржищівської міської ради Київської області з відповідними заявами (т. 1, а.с. 71, 74, 75, 76).

На заяву позивачки ОСОБА_1 від 12 квітня 2016 року, Ржищівською міською радою Київської області було надано відповідь, згідно якої станом на 12 квітня 2016 року в м. Ржищів відсутній детальний план територій та план зонування, тому заява не може бути розглянута (т. 1, а.с. 73).

На заяву ОСОБА_4 від 21 червня 2016 року, Ржищівською міською радою Київської області було надано відповідь, згідно якої ділянка, вказана в графічних матеріалах станом на вересень 2016 року не є вакантною (т. 1, а.с. 77).

Згідно Рішення Ржищівської міської ради Київської області № 401-19-07 від 22 липня 2016 року "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення городництва гр. ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 " ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення городництва загальною площею 0,1387 га терміном на 3 роки по АДРЕСА_3 відповідно до графічного матеріалу (т. 1, а.с. 78).

Згідно Рішення Ржищівської міської ради Київської області № 732-31-07 від 24 березня 2017 року "Про внесення змін до рішення Ржищівської міської ради Київської області № 401-19-07 від 22 липня 2016 року "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення городництва гр. ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 " внесено зміни до рішення Ржищівської міської ради Київської області № 732-31-07 від 24 березня 2017 року, а саме в п. 1 слова "терміном на 3 роки" замінено на "терміном на 10 (десять) років" (а.с.79 т. 1).

Згідно Рішення Ржищівської міської ради Київської області № 1132-43-07 від 26 січня 2018 року "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 10 (десять) років для городництва гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_4 " затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 10 (десять) років для городництва гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_4 , передано в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер - :69:022:0126, загальною площею 0,1387 га для городництва та встановлено орендну плату за використання земельної ділянки в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік (а.с. 80 т. 1).

19 лютого 2018 року між Ржищівською міською радою Київської області та ОСОБА_2 був укладений договір оренди землі № 09-08/28, який було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 20.02.2018, відповідно до п. 1 договору орендодавець - Ржищівська міська рада Київської області, на підставі рішення Ржищівської міської ради Київської області № 1132-43-07 від 26 січня 2018 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 10 (десять) років для городництва гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_4 " передав, а орендар - ОСОБА_2 прийняла в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення городництва (а.с. 81-83 т. 1).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Стаття 14 Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції станом на дату укладення договору оренди) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 1 ст. 36 ЗК України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

Згідно з ч. 6, ч. 7, а також ч. 9 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Вказані органи розглядають клопотання у місячний строк і дають дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надають мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з положенням п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законами, зокрема Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Аналогічні положення містить ст. 6 Закону України «Про оренду землі», згідно якої орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 ЗК України, ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

В силу положень ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Твердження позивачки стосовно того, що вона понад 25 років користувалася земельною ділянкою в розумінні ст. 79 ЗК України, не свідчить про правомірність користування вказаною земельною ділянкою та не може бути підставою для визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про передачу в оренду земельної ділянки ОСОБА_2 .

Судом не встановлено обставин, що Ржищівською міською радою Київської області та ОСОБА_2 , яка звернулась з відповідною заявою до Ржищівської міської ради Київської області щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення городництва та в подальшому уклавши Договір оренди землі № 09-08/28, було порушено процедуру оренди вказаної земельної ділянки.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 81, 82, 128, 141, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Ржищівської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , про визнання незаконними та скасування рішень Ржищівської міської ради Київської області, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та про зобов`язання Ржищівської міської ради Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 липня 2022 року.

Суддя