Провадження № 2/202/1157/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивач в особі представника за довіреністю звернувся до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості, відповідно до якого просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за Кредитним договором № CL-162269 від 14.01.2019 року у розмірі згідно розрахунку заборгованості 91 969,60 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредитом 61 129,63 грн., заборгованість за відсотками 30 839,97 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10% від ціни позову, а саме 9196,96 грн.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 14.01.2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CL-162269, відповідно до умов якого банк видав ОСОБА_2 кредит в сумі 100 000,00 грн. на строк до 13.01.2022 року. На виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 07.10.2021 року за ОСОБА_2 утворилася заборгованість в загальному розмірі 91 969,60 грн. Також представник позивача зазначив, що 14.01.2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 було підписано анкету-заяву № CL-162269 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з ОСОБА_1 . Відповідно до копії паспорту ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 з 24.11.2007 року. В анкеті-заяві № CL-162269 зазначено про те, що ОСОБА_2 підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого подружжя. З огляду на те, що на момент укладення кредитного договору ОСОБА_2 перебував у шлюбі, ОСОБА_1 є солідарним відповідачем іншого подружжя навіть у випадку відсутності окремого договору поруки. До теперішнього часу сума боргу за кредитним договором № CL-162269 від 14.01.2019 року не погашена, що зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2021 року головуючим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська визначено суддю Токар Н.В.

В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 29 грудня 2021 року судом були направлені запити начальнику відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, відповіді з якого надійшли на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 17 січня 2022 року.

Ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2022 року цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості передано на розгляд до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 лютого 2022 року головуючим суддею Індустріального районного суду м.Дніпропетровська визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 17 лютого 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість в прохальній частині позовної заяви просив розглядати цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань до суду не надійшло.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви та просила відмовити в її задоволенні, в частині солідарного стягнення заборгованості, як з дружини боржника, посилаючись на те, що отриманий ОСОБА_2 кредит не був використаний на потреби родини. Вказала, що вони дійсно проживають разом, однак подружжя спільного бюджету не має та кожен із них живе окремим життям.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 січня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CL-162269, відповідно до умов якого банк видав ОСОБА_2 кредит на поточні потреби в сумі 100 000 грн. на строк до 13 січня 2022 року.

Відповідно до умов договору, а саме пунктом 1 кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах повторності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплати проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Кредитним договором.

Згідно з пунктом 4.1 Кредитного договору за користування Кредитом Позивальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 52,99 % річних.

АТ «Кредобанк» зобов`язання за договором виконав, надавши ОСОБА_2 14 січня 2019 року грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 2167376 (а.с.7).

Відповідно до пункту 6.1 кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього.

З доданого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 07 жовтня 2021 року заборгованість становить у розмірі 91 969,60 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту 61 129,63 грн.; заборгованості за відсотками 30 839,97 грн.

Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі, регулюються наступними нормами права.

Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на встановлені обставини та на наявні у справі докази, суд доходить висновку про правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 61 129,63 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 30 839,97, яка підтверджується матеріалами справи.

Підстав для звільнення ОСОБА_2 від сплати зазначеної суми судом не встановлено.

Щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 , то суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до паспорту серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2007 року з ОСОБА_2 .

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частинами 1-3 якої, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі № 14-127цс20, в постанові Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №205/5882/18.

ОСОБА_2 в анкеті-заяві № CL-162269 від 14 січня 2019 року на отримання готівкового кредиту підтвердив своїм особистим підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого із подружжя.

Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що отриманні її чоловіком кредитні кошти не були витрачені в інтересах сім`ї, оскільки зазначені твердження жодними належним та допустимими доказами не підтверджено.

За таких обставин, суд доходить висновку про солідарну відповідальність відповідачів та стягнення заборгованості також і з його дружини ОСОБА_1 , як солідарного боржника у зобов`язанні.

Виходячи із вищевикладеного, та враховуючи, що відповідачі належним чином не виконали свої зобов`язання, суд вважає, що позов в частині солідарного стягнення підлягає задоволенню та з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № СL-162269 від 14 січня 2019 року, що станом на 07 жовтня 2021 року становить 91969,60 грн., яка складається з наступного: 61129,63 грн. заборгованість за тілом кредиту; 30839,97 грн. заборгованість за відсотками.

Підстав для звільнення відповідачів від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до вимог ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання, а чинним цивільно-процесуальним законодавством не передбачено солідарного порядку стягнення судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом АТ «Кредобанк» були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн., тобто з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1135,00 грн. з кожного.

Таким чином, вимоги позивача в частині солідарного стягнення суми сплаченого судового збору задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10% від ціни позову, а саме 9 196,96 грн., то зазначені вимоги задоволенню не підлягають, оскільки суду позивачем не були надані належні докази щодо їх понесення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610-612, 625, 626, 628, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4 13, 19, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд.78, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про солідарне стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, ) заборгованість за Кредитним договором № СL-162269 від 14 січня 2019 року, що станом на 07 жовтня 2021 року становить 91969,60 грн. (дев`яносто одна тисяча дев`ятсот шістдесят дев`ять 60 коп.), яка складається з наступного: 61129,63 грн. заборгованість за тілом кредиту; 30839,97 грн. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд.78, ) сплачений судовий збір у розмірі 1135,00 грн. з кожного.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест складено 25.07.2022 року.

Суддя Л.П. Слюсар