Провадження №22-ц/812/644/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 липня 2022 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Крамаренко Т.В. та Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання: Стрілець К.О.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №487/4743/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Секкер Крістіною Сергіївною, на ухвалу, яку постановив Заводський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Темнікової Альони Олександрівни у приміщенні цього суду 08 квітня 2021 року, повний текст якої складений того ж дня, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого документа по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и л а :

11 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого документа.

Заява мотивована тим, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2016 року по справі № 487/4743/15-ц стягнуто у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №08/11/2007 К-3121 від 06 листопада 2007 року з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»). На підставі вищевикладеного рішення були видані відповідні виконавчі листи.

04 серпня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення права вимоги №GL48N718070_А_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №08/11/2007 840 К-3121 від 06 листопада 2007 року, перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

20 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Поперті Груп» укладено договір про відступлення права вимоги №GL48N718070 А102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №08/11/2007 840 К-3121 від 06 листопада 2007 року, перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Груп».

26 серпня 2020 року між ТОВ «Фінанс Проперті Груп» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №08/11/2007 840 К-3121 від 06 листопада 2007 року, перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Відповідно до акту про втрату виконавчих листів від 04 серпня 2020 року, складеного уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», виконавчі листи відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 були втрачені під час проведення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра», у зв`язку зі зміною керівництва банку, закриттям територіальних відділень банку та звільнень всіх місцевих співробітників, що здійснювали судовий супровід кредитних справ.

Посилаючись на викладене, заявник просив замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з боржників.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2021 року заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задоволено.

Замінено стягувача Публічне Акціонерне Товариство «КБ «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» (; адреса: 03056, м. Київ, пров. Ковальський, буд. 19, офіс. 115) у справі №487/4743/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Видано дублікати виконавчих листів по справі №487/4743/15-ц провадження №2/487/601/16 щодо стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за договором №08/11/2007840К-3121 від 06 листопада 2007 року у розмірі 4250 доларів 25 центів США, яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі 3488 доларів 86 центів США, заборгованість по відсоткам у розмірі 484 доларів 99 центів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 5832 гривні 72 копійок.

Ухвала суду мотивована тим, що у зв`язку з укладеними договорами про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором №08/11/2007 К-3121 від 06 листопада 2007 року, у тому числі право бути стороною виконавчого провадження, а у зв`язку з відсутністю оригіналів виконавчих листів у заявника та первісного стягувача, їх втратою, наявною заборгованості за кредитним договором суд ухвалив рішення про видачу дублікату виконавчого документа.

В апеляційній скарзі представник боржника ОСОБА_1 адвокат Секкер К.С. вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості брати участь під час розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого документа, що на її думку призвело до порушення права на справедливий суд. Заявник належним чином не довів, що ПАТ «КБ Надра» не отримував виконавчі документи і вони дійсно були ним втрачені. Вважає, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, а заявник не ставить такої вимоги про його поновлення, окрім того, останнім не надано доказів поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. Також зазначає, що боржник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте суд задовольнив вимоги про видачу дублікату виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з нього. На підставі викладеного апелянт просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2021 р. та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви в повному обсязі.

В суд апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися.

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Секкер К.С. на електронну адресу апеляційного суду направила клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення строку дії воєнного стану, посилаючись на те, що через збройну агресію російської федерації проти України та запровадження воєнного стану вона перебуває за межами міста Миколаєва і не має можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням технічних засобів.

Зважаючи на вимоги статей 128, 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення учасників справи, які не з`явилися, належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи, враховуючи, зокрема, що матеріали справи є достатніми для проведення судового розгляду.

При цьому колегія суддів відхилила клопотання представника ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, так як наведені в ньому причини відкладення розгляду справи не є поважними відповідно до вимог статті 372 ЦПК України, оскільки стосуються не учасника справи (боржника ОСОБА_1 ), а її представника.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним положенням закону ухвала суду в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала постановлена 08 квітня 2021 року Заводським районним судом м. Миколаєва у відсутність заявника та інших учасників справи, зокрема, боржниці ОСОБА_1 .

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд виходив з того, що сторони в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Частиною 2 статті 442 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

В силу частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частина 2 статті 223 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку .

Аналіз вказаних вимог процесуального закону дає підстави для висновку, що за відсутності учасників справи суд міг розглядати заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» лише за умови їх належного повідомлення, тоді як матеріали справи не містять будь-яких доказів їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання.

До повноважень суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги належить скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення у відповідній частині нового рішення або зміна рішення (пункт 2 частини 1 статті 364 ЦПК України).

Згідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 3 цієї ж статті якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, вказане порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Порушення судом вимог процесуального закону щодо порядку постановлення судового рішення призвело до порушення прав боржниці ОСОБА_1 на подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості.

Оскільки ОСОБА_1 обґрунтовує свою апеляційну скаргу, в тому числі тим, що суд першої інстанції розглянув справу за її відсутності, це є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали в частині розгляду судом вимог заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» щодо цього учасника справи з огляду на вимоги статей 4, 13 ЦПК України про право особи на звернення до суду на захист власних інтересів.

Щодо вирішення заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір «Автопакет» №08/11/2007840К-3121, відповідно до якого відповідач отримав кредит з кінцевим терміном повернення до 05 листопада 2014 року у розмірі 8435 доларів 64 центів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,40% на рік на придбання транспортного засобу «Daewoo Lanos TF699P».

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 06 травня 2010 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору «Автопакет» №08/11/2007840К-3121 від 06 листопада 2007 року, згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виступили поручителями та зобов`язалася відповідати перед позивачем як солідарні боржники з ОСОБА_2 за своєчасне та повне виконання умов договору.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2016 року по справі № 487/4743/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №08/11/2007 К-3121 від 06 листопада 2007 року (а.с. 116).

На підставі вищевикладеного рішення були видані виконавчі листи, які представник ПАТ «КБ «Надра» отримав 23 травня 2016 року (а.с.129).

Згідно інформації за результатам пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 29 січня 2021 року виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_2 було відкрито 22 липня 2016 року (а.с. 155).

Постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 вересня 2019 року виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості було повернуто стягувачу ПАТ «КБ «Надра» на підставі п.2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.156).

Згідно наявної в матеріалах справи інформації за результатам пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 29 січня 2021 року виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1 було відкрито 22 липня 2016 року (а.с. 157).

Постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 вересня 2019 року виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості було повернуто стягувачу ПАТ «КБ «Надра» на підставі п.2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.158).

Згідно наявної в матеріалах справи інформації за результатам пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 29 січня 2021 року виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_3 було відкрито 22 липня 2016 року (а.с. 159).

Постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 жовтня 2019 року виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_3 заборгованості було повернуто стягувачу ПАТ «КБ «Надра» на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.160).

04 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення права вимоги №GL48N718070_А_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №08/11/2007 840 К-3121 від 06 листопада 2007 року та всіма іншими похідними договорами, перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с.140-141).

20 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Поперті Груп» укладено договір про відступлення права вимоги №GL48N718070 А102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №08/11/2007 840 К-3121 від 06 листопада 2007 року та всіма іншими похідними договорами, перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Груп» (а.с.145-146).

26 серпня 2020 року між ТОВ «Фінанс Проперті Груп» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №08/11/2007 840 К-3121 від 06 листопада 2007 року та всіма іншими похідними договорами, перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (а.с.147-148).

Відповідно до акту про втрату виконавчих листів від 04 серпня 2020 року, складеного уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», виконавчі листи відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 були втрачені під час проведення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» у зв`язку зі зміною керівництва банку, закриттям територіальних відділень банку та звільнень всіх місцевих співробітників, що здійснювали судовий супровід кредитних справ (а.с.152-153).

Заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Зокрема, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

З огляду на зміст наданих заявником до заяви договорів про відступлення прав вимоги та наведених положень закону відбулася заміна кредитора у правовідносинах щодо виконання кредитного договору №08/11/2007 К-3121 від 06 листопада 2007 року, а також і його права та обов`язки перейшли до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». З урахуванням наданих доказів заявник набув права вимоги до позичальника та поручителів за кредитним договором №08/11/2007 К-3121 від 06 листопада 2007 року з урахуванням додаткової угоди до нього №1 від 06 травня 2010 року.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян та підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Аналогічні положення викладені у статті 14 ЦПК України в редакції до 15 грудня 2017року, чинній на момент ухвалення судового рішення у цій справі та видачі судом на його виконання виконавчих листів.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 431 ЦПК України). Аналогічні положення були передбачені статтею 368 ЦПК України в редакції до 15 грудня 2017 року, чинній на момент набрання законної сили судовим рішенням у цій справі та видачі судом на його виконання виконавчого листа.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону №1404-VIII).

Частина четверта статті 4 Закону №1404-VIII регулює питання повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Зокрема, однією з підстав відповідно до пункту 2 частини четвертої цієї статті є пропуск встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Стаття 11 Закону №1404-VIII регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону про виконавче провадження). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону «Про виконавче провадження»).

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження (частина п`ята статті 15 Закону№1404-VIII).

Із вказаним нормами Закону кореспондується положення частин 1, 2 статті 442 ЦПК України про те, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення (згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону про виконавче провадження). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (згідно із частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII).

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону (пункт 5 частини першої статті 34 Закону №1404-VIII).

Стаття 37 Закону «Про виконавче провадження» регулює підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина п`ята статті 37 Закону №1404-VIII).

Стаття 39 Закону №1404-VIII регулює питання закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 Закону про виконавче провадження). Стаття 41 цього Закону регулює питання відновлення виконавчого провадження.

З метою розгляду справи колегія суддів також вважає за необхідно врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10.

Так, Верховний Суд в пунктах 71-85, 124-130 цієї постанови виснував, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, пункти 73-75) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість). Щодо вчинення інших дій у межах виконавчого провадження, передбачених Законом про виконавче провадження, то процесуальні дії конкретного процесу не можуть здійснюватися поза межами цього процесу, а тому такі дії як процесуальні можуть здійснюватися лише в межах відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу. Якщо законом передбачена можливість здійснення інших дій сторін судового процесу, пов`язаних зі здійсненням виконавчого провадження, то для таких дій набуття статусу сторони відкритого виконавчого провадження не вимагається, як-от для заміни стягувача у виконавчому документі відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов частини п`ятої статті 15 Закону про виконавче провадження, а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 ЦПК України, - в силу другої частини цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Отже, у справі, яка переглядається, відбулося матеріальне правонаступництва щодо сторони кредитора у зобов`язанні (стягувача) у справі після набранням заочним рішенням законної сили та відкриття виконавчого провадження з виконання цього рішення суду, тобто на стадії виконання судового рішення. При цьому виконавчі листи по справі були повернуті державним виконавцем на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII стягувачеві (через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними), відомостей про закінчення виконавчого провадження матеріали справи не містять.

За такого з урахуванням викладеної вище правової позиції Верховного Суду, яку суд зобов`язаний врахувати в силу частини 4 статті 263 ЦПК України, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» як правонаступник позивача у справі і стягувача у виконавчому провадження, маючи на меті отримання виконання судового рішення в межах вже відкритого виконавчого провадження правомірно звернулося із заявою про заміну ним стягувача у справі, якщо не втратило можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання.

Щодо вимог заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про видачу дублікату виконавчого листа.

Згідно із абзацем 2 частини першої статті 431 ЦПК України (у редакції, яка була чинною на день звернення до суду із заявою) виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначено підпунктом 17.4 пункту 15 розділу ХІ Перехідних положень ЦПК України.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 15 розділу XI Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою «Дублікат».

Аналіз змісту підпункту 17.4 пункту 15 розділу ХІ Перехідних положень ЦПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду з заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд зауважує, що ЦПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати такого документа. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Отже, умовою для видачі дубліката виконавчого листа є подання відповідної заяви до суду відповідно до підпункту 17.4 пункту 15 розділу ХІ Перехідних положень ЦПК України впродовж строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Ураховуючи викладене, під час як вирішення питання заміни стягувача у справі, так і питання видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду такої заяви суд має відмовити у її задоволенні.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права стосовно видачі дублікату виконавчого листа викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.

Щодо строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі, яка переглядається, необхідно зазначити таке.

На момент видачі виконавчого листа про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2016 року у справі № 487/4743/15-ц діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який передбачав, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання (пункт 2 частини 1 статті 22, пункт 1 частини 1 статі 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV).

Водночас 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Пунктом 5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 № 1404-VIII).

З матеріалів справи вбачається, що за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчий лист по справі № 487/4743/15-ц про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу у розмірі 4250 доларів 25 центів США, яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі 3488 доларів 86 центів США, заборгованість по відсоткам у розмірі 484 доларів 99 центів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 5832 гривні 72 копійок, перебував на виконанні з 22 липня 2016 року.

30 вересня 2019 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості стягувачу ПАТ «КБ «Надра» на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.158).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, виходячи з дня (дати) повернень виконавчого листа стягувачу ПАТ «КБ «Надра» (30 вересня 2019 року), на день звернення ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» із заявою про заміну стягувача у справі та видачу дублікату виконавчого документа, а саме 11 березня 2021 року, трирічний строк для їх пред`явлення до виконання, передбачений статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», не сплинув, а тому заява вважається такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, звернення заявника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до суду першої інстанції із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів у цій справі, перш за все, обумовлено фактом втрати цих виконавчих листів.

Колегія суддів відзначає, що для мети отримання дубліката виконавчого документа, виданого на виконання чинного рішення, стягувач не повинен доводити фізичної втрати оригіналів виконавчого документа, а має доводити відсутність у нього виконавчого документу, який йому було видано, та, як наслідок, відсутність у нього можливості звернутися до органів виконання, оскільки його прагненням є виконання чинного судового рішення.

Щодо поновлення пропущеного строку на примусове виконання, то колегія суддів вважає, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з огляду на викладене не пропущено.

На підставі викладеного, доводи апелянта в частині пропущення заявником строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та не вирішення питання щодо поновлення вказаного строку, не знаходять свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо оскарження ухвали суду в частині вирішення вимог відносно боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то колегія суддів не вбачає підстав для її скасування у вказаній частині, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1, частини 2 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно з частиною 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Так, хоча апеляційна скарги містить вимогу про скасування ухвали суду першої інстанції в цілому, представником боржника ОСОБА_1 , адвокатом Секкер К.С., яка підписала апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , не надано доказів наявності у неї повноважень на представництво інтересів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Щодо доводів представника апелянта про незаконність та безпідставність видачі дублікату виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід зазначити наступне.

Згідно з пунктом 3 частини 1, частини 2 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. В той же час, закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Правовий аналіз наведених нормативних положень дає підстави для висновку, що, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Таким чином, отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України від 01.07.2010 № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину. Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження. Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання зобов`язань такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Наведений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 у справі № 916/617/17.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що вчинення саме державним виконавцем зазначених дій відповідатиме конституційному принципу верховенства права та матиме наслідком ефективного впровадження системи виконання судових рішень, яка забезпечить реальне виконання судового рішення, з огляду на те, що положення статей 55, 442 ЦПК України передбачають здійснення процесуального правонаступництва на будь-якій стадії судового провадження, включаючи стадію примусового виконання рішення суду.

Крім того, посилаючись в апеляційній скарзі на факт смерті боржника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не навела, яким чином такі обставини порушують її права як боржника у виконавчому провадженні.

Інших доводів апеляційної скарги, які б спростовували правильні по суті висновки суду першої інстанції апелянтом не було надано. Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що позиція апелянта не може ґрунтуватися виключно на запереченнях висновків суду першої інстанції без наведення обґрунтованих доводів та надання доказів на підтвердження своєї позиції.

З огляду на викладене відсутні підстави для відмови у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про заміну стягувача у справі та видачу дублікату виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 , тому на підставі вимог пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України ухвалу суду необхідно скасувати в частині вирішення вимог заяви відносно боржника ОСОБА_1 та постановити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду справи вимоги заявника є задоволеними, відсутні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_1 , адвоката Секкер Крістіни Сергіївни задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2021 року про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого документа у справі № 487/4743/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати в частині вирішення вимог заяви щодо боржника ОСОБА_1 , ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕлітФінанс» про заміну стягувача у справі та видачу дубліката виконавчого документа щодо боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Замінити стягувача Публічне Акціонерне Товариство «КБ «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕлітФінанс» (; адреса: 03056, м. Київ, пров. Ковальський, буд. 19, офіс. 115) у справі №487/4743/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості стосовно боржника ОСОБА_1 .

Видати дублікат виконавчого листа по справі №487/4743/15-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за договором №08/11/2007840К-3121 від 06 листопада 2007 року у розмірі 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) доларів 25 центів США, яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі 3488 (три тисячі чотириста вісімдесят вісім) доларів 86 центів США, заборгованість по відсоткам у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) доларів 99 центів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 5832 (п`ять тисяч вісімсот тридцять дві) гривні 72 копійок.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Т.М. Базовкіна

Судді: Т.В. Крамаренко

Л.М. Царюк

____________________________________________

Повний текст постанови складений 26 липня 2022 року