Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №943/2158/21
Провадження №2-о/943/12/2022
Буський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,
при секретарі Гута О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Буську в приміщенні суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересованої особи Буської міської ради Золочівського району Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -
ОСОБА_1 звернулася в суд з означеною заявою, покликаючись на те, що їй належить на праві приватної власності 1/2 частина житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У правовстановлюючих документах, які посвідчують право власності на вказаний житловий будинок допущено полику у написанні її прізвища, а саме прізвище помилково записано « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 ». На даний час, має необхідність у внесенні відомостей про мене, як власника житлового будинку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, органами державної реєстрації прав на нерухоме майно було виявлено невідповідність написання прізвища в договорі дарування та реєстраційному посвідченні, тому просить суд встановити факт належності їй означеного правовстановлюючого документу.
ОСОБА_1 за викликом суду не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомила.
Представник відповідача, за викликом суду, не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи у їх відсутності, пояснень, заперечень, відзив на позов, не подав.
За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.
Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У силу п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Судом встановлено, що заявниці на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
У правовстановлюючих документах, які посвідчують право власності на вказаний житловий будинок допущено полику у написанні її прізвища, а саме у договорі дарування житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Капуш І.М. від 12.12.1994 р., зареєстрованого а реєстрі за №2561, реєстраційному посвідченні виданому Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 23.12.1994 р. №1824, записаним в реєстрову книгу №12 за реєстровим №1548 від 23.12.1984 р., прізвище заявниці помилково записано « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 ».
Заявник звернулася до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо внесення відомостей про неї, як власника житлового будинку. Однак, органами державної реєстрації прав на нерухоме майно було виявлено невідповідність написання прізвища в договорі дарування та реєстраційному посвідченні. У зв`язку з цим, внесення відомостей про неї як власника житлового будинку не видається можливим.
В усіх інших правовстановлюючих документах ім`я заявниці записано вірно, а саме: у паспорті громадянина України серія НОМЕР_1 , ідентифікаційному номері НОМЕР_2 , свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .
Встановлення факту належності означеного правовстановлюючого документа необхідно заявниці для належного володіння, розпорядження належним їй майном, однак дані розбіжності у правовстановлюючих документах є перешкодою цьому.
Суд надає віри показам заявника, викладеним в позовній заяві, вважає доведеним даний факт. Інших обставин, які б спростовували твердження заявника, не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.
Керуючись ст.ст. 4, 7, 13, 247, 258-259, 264, 265, 280-282, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд
Заяву задовольнити повністю.
Встановити факт, що Договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Капуш І.М. від 12.12.1994 р., зареєстрований в реєстрі за №2561 та Реєстраційне посвідчення, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 23.12.1994р. №1824, записане в реєстрову книгу №12 за реєстровим №1548 від 23.12.1984 р., на 1/2 частину житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які видані на ім`я ОСОБА_4 , належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жительці АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Б. М. Журибіда