Справа № 308/1177/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Кондора Р.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2022 року, ухвалене головуючою суддею Хамник М.М., у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:

У січні 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит №01 від 31.05.2021, яка станом на 19.01.2022 становить у розмірі 121 847,93 грн, та сплачений судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №01, згідно з яким відповідачу було надано кредит в загальному розмірі 103 900,00 грн. строком на 60 місяців з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 30 травня 2026 року на споживчі цілі.

Позивач зазначає, що відповідно до пп.3.2.1. Кредитного договору, Банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 (п. 1.1.13 Розділу І Кредитного договору).

Відповідно до п. 3.1.1 Кредитного договору банк надав кредит протягом одного банківського дня з моменту виконання позичальником всіх умов надання кредиту, зокрема сплати Позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 5 195,00 грн.

Факт перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника підтверджується меморіальним ордером № від 31.05.2021 на суму 98705, 00 грн. (з врахуванням різниці сплаченої Позичальником на користь Банку комісійної винагороди за надання кредиту, згідно п. 3.1.1 Кредитного договору).

Взяті на себе зобов`язання щодо сплати основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами у розмірі та строки, визначені Кредитним договором, відповідачем не виконано і станом на 19.01.2022 заборгованість відповідача за Кредитним договором не погашена та становить 121 847,93 грн, з яких: 102 127, 36 грн - заборгованість за основним боргом; 16 957,66 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, що нараховані за період із 31.05.2021 по 02.11.2021; 842,66 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 1920,25 грн - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів.

З врахуванням наведеного та зважаючи, що договірні зобов`язання добровільно відповідачем не виконуються, а тому, позивач просив стягнути з останнього наявну заборгованість.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про споживчий кредит №01 від 31.05.2021 станом на 19.01.2022 у розмірі 22 893, 23 грн, з яких: 5 154, 04 грн - сума основного боргу, 16 957,66 грн заборгованість по процентах за користування кредитом, 194,67 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів, 586,86 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за користування кредитом.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк», витрати із сплати судового збору в сумі 466,18 грн.

У апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вказує, що судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення, не враховано те, що п. 3.9. Кредитного договору, яким передбачено дострокове повернення кредиту за ініціативою Банку, не суперечить п. 3.10 Кредитного договору щодо зміни терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладних обставин, а пп. 3.9.3.2 Кредитного договору прямо вказує, що строк кредиту є таким, що настав і Позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після прострочення виконання зобов`язань позичальника за договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 88 календарних днів. Крім того, п. 3.9.3. Кредитного договору не містить обов`язку Банку про направлення будь - яких письмових вимог або повідомлень позичальнику.

Останній платіж про часткове погашення основного боргу (кредиту) в сумі 40,97 гривень Позичальником було здійснено 30.07.2021. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи. Тобто, з 31.07.2021 Відповідач не виконує та не намагається виконати свого обов`язку по поверненню кредиту, сплати процентів та інших обов`язкових платежів.

26 жовтня 2021 року строк прострочення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором склав 88 (вісімдесят вісім) календарних днів. За таких обставин, з врахуванням змісту ч. З ст. 212 ЦК України та того, що Відповідач погашення заборгованості за Кредитним договором не здійснив АТ «Ощадбанк» вважає, що у Відповідача існує обов`язок по поверненню отриманих грошових коштів та сплаті нарахованих процентів і тому суд першої інстанції безпідставно ухвалив рішення про відмову в їх стягненні.

Порушуючи умови Кредитного договору в частині своєчасного погашення основної заборгованості та нарахованих відсотків, згідно визначеного графіка погашення, Відповідач, згідно умов п. 3.10 Договору змінив термін остаточного повернення кредиту у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань щодо погашення заборгованості (у тому числі за Кредитом та/або процентами та /або комісією) на строк понад 88 календарних днів. Не сплативши 30.07.2021 Відповідачем основної суми заборгованості за кредитом та нараховані відсотки, згідно встановленого графіку та у продовж 88 календарних днів, термін остаточного повернення кредиту змінено у зв`язку з відкладальними обставинами.

Таким чином, оскільки предметом позову не є дострокове стягнення кредитної заборгованості, то не можна погодитися з висновком суду першої інстанції з підстав недодержання порядку досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, встановленого ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування».

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не було подано.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно приписів ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 31.05.2021 між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №01, згідно з яким відповідачу надано кредит в загальному розмірі 103 900,00 грн строком на 60 місяців з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 30 травня 2026 року на споживчі цілі.

Позивачем у підтвердження укладення Кредитного договору із ОСОБА_1 , додано копію кредитної заяви № від 29.05.2021, а також Паспорт споживчого кредиту від 31.05.2021.

Окрім того, матеріали справи на підтвердження отримання коштів відповідачем містять копію меморіального ордеру № від 31.05.2021 на суму 98 705,00 грн., з призначенням платежу: перерахування суми кредиту на БПК згідно КД№01 від 31.05.2021.

Зі змісту поданих документів встановлено, що такі містять підпис відповідача, що у свою чергу підтверджує, що ОСОБА_1 погодився із усіма умовами отримання кредитних коштів.

Відповідно до умов Кредитного договору, сторони дійшли згоди щодо:

- Кредит надається в загальному розмірі 103 900,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 30 травня 2026 року, якщо інший строк та/або термін не встановлено згідно з умовами цього Договору; кредит надається на споживчі цілі(п.2.2., п.2.3.);

- за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі - 40 % (сорок процентів) річних. Проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим Договором (пп. 2.4.2).

- за надання кредиту Позичальник зобов`язаний сплатити Банку комісійну винагороду в розмірі 5 195, 00 грн. протягом 1 Банківського дня з моменту підписання цього Договору (п. 2.5.1.);

- Банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Позичальника (п. 3.2.1);

- Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником згідно з Графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим Договором, але в будь якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого згідно з цим Договором (п.3.3.2.);

- Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 1731, 67 грн. та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок Основної суми Боргу за Кредитом, щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним, починаючи з червня 2021 року, шляхом внесення власних коштів на Поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором (п.3.3.3).

Як вбачається із змісту розрахунку заборгованості починаючи з 30.07.2021 відповідач припинив сплачувати заборгованість за кредитом.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення по суті спору, виходив із того, що позивачем взагалі не вживались заходи щодо направлення Вимоги позичальнику, відповідно до якої Банк повідомив би ОСОБА_1 про порушення ним умов кредитного договору та необхідність дострокового виконання протягом 30-ти денного строку обов`язку із повернення всієї суми кредиту, у зв`язку з чим банк не набув право на дострокове стягнення суми боргу, тому позов на повну суму пред`явлений передчасно.

Колегія суддів вважає такий висновок суду законним та обґрунтованим.

Так відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до положень ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку та, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Пунктами 2.2, 3.2.1 кредитного договору №01 від 31.05.2021 передбачено, що позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит у розмірі 103 900 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 30 травня 2026 року у безготівковій формі шляхом одноразового перерахування коштів на поточний рахунок відповідача.

Надані позивачем документи містять відомості про отримання кредитних коштів відповідачем.

Відповідно до п. 3.3 укладеного між сторонами договору про споживчий кредит передбачено порядок повернення (погашення) кредиту, сплати процентів та інших платежів. Так, починаючи з червня 2021 року відповідач повинен був здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1731,67 грн та сплату обумовлених процентів.

Пунктом 3.5 цього договору було передбачено право позивача на договірне списання коштів з поточного рахунку відповідача для сплати процентів за користування кредитом; сплати комісійної винагороди; щомісячних обов`язкових платежів на погашення кредиту.

Відповідно до норм статей 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач вправі вимагати у відповідача дострокового повернення частинами позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

При цьому таке право дострокового повернення означає, що позивач вимагає здійснення зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що банк не набув право на дострокове стягнення суми боргу, оскільки, позивачем взагалі не вживались заходи щодо направлення Вимоги позичальнику, відповідно до якої б Банк повідомив би ОСОБА_1 про порушення ним умов кредитного договору та необхідність дострокового виконання протягом 30-ти денного строку обов`язку із повернення всієї суми кредиту, тому позов про стягнення всієї суми кредиту пред`явлений передчасно.

Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник вказував на безпідставність не взяття судом першої інстанції п. 3.9.3, п. 3.10 договору, де сторони домовились про зміну умов зобов`язання за цим договором, а саме: зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням вказаних в п. 3.10.2. договору обставин (порушення зобов`язання позичальника за цим договором) (відкладальні обставини). Кредит у відповідності до вищезазначеного є відізваним, по кредитному договору змінено термін остаточного повернення, що не потребує додаткових попереджень чи вимог з боку банку (дана подія вже є обумовлена договором). П. 3.10.2. передбачено, що термін остаточного повернення кредиту за цим договором є таким, що настав з дати виникнення будь-якої з відкладальних обставин, і позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти та інші платежі не пізніше наступного робочого дня.

Також, вказує на помилковість висновку суду першої інстанції стосовно посилань на ч. 10 ст. 11 ЗУ Про захист прав споживачів, у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, в якій було встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, оскільки вказана норма стосується повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав. Проте, за даним договором строк виконання змінився, а відтак у банку відсутній обов`язок щодо надсилання позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

З матеріалів справи видно, що кредитний договір укладено 31 травня 2021 року, а банк звернувся до суду 27 січня 2022 року з вимогою дострокового повернення наданого споживчого кредиту. При цьому, жодного повідомлення на адресу позичальника щодо порушення умов договору та у зв`язку з цим попередження про дострокове повернення суми виданого кредиту банк не направляв.

Відповідно до п. 3.9.1. договору, банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов передбачених договором, вимагати повернення суми кредиту та сплати процентів та інші нарахування у разі затримання сплати всіх нарахування на один місяць.

Відповідно до п. 3.10.1. договору, сторони, керуючись ст. ст. 212, 611 ЦК України, домовились про зміну умов зобов`язання за цим договором, а саме: зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням вказаних в п. 3.10.2. договору обставин (порушення зобов`язання позичальника за цим договором) (відкладальні обставини).

Водночас, умовами договору, зокрема п. 3.9.2. передбачено, що повернення кредиту та платежів, строк яких не настав, повинно бути проведено позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. Сторони підтверджують, що термін повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів строк сплати яких не настав, що містяться у вимозі банку, направленої позичальнику, є зміною терміну остаточного повернення кредиту. Сторони домовились, що такий строк починає відліковуватись з дати вручення позичальнику відправлення.

Вказані умови договору кореспондуються з ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Слід також зазначити, що умовами договору, на які посилається позивач, розділу 3.10 щодо відкладальної обставини, також передбачено особливі умови щодо платежів строк сплати яких не настав.

Пунктом 3.10.2. визначено, що термін остаточного повернення кредиту за цим договором є таким, що настав з дати виникнення будь-якої з вказаних в цьому пункті договору відкладальних обставин (прострочення виконання зобов`язань) і позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом та інші визначені цим договором платежі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якої з наступних відкладальних обставин, а саме:

3.10.2.1. спливу строку, відведеного законодавством України для усунення порушення споживачем умов договору про споживчий кредит у разі, якщо банк вимагає повернення кредиту, здійснення платежів, строк яких не настав.

3.10.2.2. прострочення виконання зобов`язань позичальника за цим договором щодо погашення заборгованості на строк понад 88 календарних днів.

Тобто сторонами відмежовано порядок дій щодо стягнення простроченої заборгованості та платежів строк яких не настав, у зв`язку з порушенням умов договору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до помилкового трактування умов договору та не враховують обов`язкові положення ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування», яким не можуть суперечити умови укладеного договору.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову в повному обсязі та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів і тлумаченням норм матеріального права, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи наведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи і таким дана належна оцінка.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Враховуючи викладене та керуючись приписами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 липня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: