УХВАЛА

05 січня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.

при секретарі Гожа Г.В.

розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області про визнання права власності на майно та повернення майна з чужого незаконного володіння , -

встановив:

В провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області про визнання права власності на майно та повернення майна з чужого незаконного володіння.

Позов обґрунтований тим, що в приміщенні яке орендував позивач в рамках кримінального провадження №0000027 від 24.03.2016 року було проведено обшук. В результаті обшуку старшим слідчим ОВС 2-го ВРКП СУФР ГУ ДФС у Рівненській області капітаном податкової поліції Крейтером А.О. на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Сидорук Є.І. від 03.06.2016 року в результаті проведення обшуку були вилучені кошти в сумі 24165.00 гривень. Позивач зазначає, що йому стало відомо про те, що кримінальне провадження №0000027 від 24.03.2016 року закрите. В зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду витребувати із незаконного володіння Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області належні позивачу кошти.

Стороною відповідача було заявлене письмове клопотання про заміну належного відповідача у даній справі, а також подані письмові документи про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач, представник позивача на попередні судові засідання подали клопотання про відкладення судового засідання, на підтвердження поважних причин неявки доказів не надали. В призначене судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись, причини неявки до суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження підлягає до закриттю з наступних підстав.

Суд встановив, що на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Сидорук Є.І. від 03.06.2016 старшим слідчим ОВС 2-го ВРКП СУФР ГУ ДФС у Рівненській області капітаном податкової поліції Крейтером А.О. в рамках кримінального провадження №0000027 від 24.03.2016 року було проведено обшук в смт. Кельменці.

Позивач в обґрунтування позову вказав, що в результаті даного обшуку були вилучені кошти 24165.00 гривень, що на його думку підтверджується протоколом про обшук від 01 липня 2016 року в смт. Кельменці.

Однак, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази про закриття кримінального провадження №0000027 від 24.03.2016 року в рамках якого було проведено обшук.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України).

Частина 9 ст. 100 КПК України визначає, що у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу (тобто в порядку розгляду клопотання про арешт майна та його скасування).

Така правова позиція міститься в поставні Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 461/6662/17.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості під час розслідування кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства та прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися в порядку, встановленому згаданим вище Кодексом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного суду від 17.10.2018 року у справі № 461/233/17-ц (провадження №14-326цс18), у разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

Тобто чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника або володільця майна, який не є учасником кримінального провадження. Разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвало закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області про визнання права власності на майно та повернення майна з чужого незаконного володіння, закрити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя С.П.Харечко