Номер провадження 2/754/2534/22
Справа №754/49/22
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2022 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання: Довгань Г.А.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: адвоката Мосіна М.О.

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну способу та розміру стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про зміну способу стягнення та розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.05.2021по цивільній справі №754/12866/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 2 500 грн. щомісячно на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач, вказує що дитина знаходиться на її утриманні. Грошовиі кошти, які сплачує на даний час відповідач за вищевказаним рішенням недостатньо для повноцінного утримання дітей, відповідач офіційно працевлаштований, має постійний заробіток, стабільний та високий. У зв`язку із змінами у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів, важкою економічною ситуацією, хворобами дитини, виникла необхідність у зміні способу та розміру аліментів на дитину. Таким чином виникла необхідність зміни способу стягнення аліментів та стягнути з відповідача ј частки заробітку (доходів) відповідача на утримання неповнолітньої дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 12 січня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнає та просив відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає їх необгрунтованими, не доведеними та не підкріплені належними доказами..

Дослідивши матеріали справи заслухавши сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.05.2021 по цивільній справі №754/12866/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 2 500 грн. щомісячно на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час відповідач заборгованості зі сплати аліментів не має, сплачує своєчасно та у визначеному розмірі рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.05.2021 по справі № 754/12866/20.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства"визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Зі змістуст.180 СК України вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України (зміна розміру аліментів) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом про зміну способу та розміру аліментів, позивач просить фактично змінити спосіб стягнення з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу).

Суд звертає увагу, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі зміною способу присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином позивач не надала суду належних доказів стосовно зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та не зазначила інших підстав, які б свідчили про необхідність зміни способу та розміру аліментів вже визначених рішенням суду.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обгрунтовані, належним чином не підтвердженні доказами, у зв`язку з чим позовні вимоги необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.3, 12, 81, 141, 265, 268, 282-284 ЦПК України, ст.ст.182-184, 192 Сімейного Кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну способу та розміру стягнення аліментів - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 25.07.2022 року.

Суддя: Н.Г.Таран