КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6567/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022року місто Київ

справа № 703/1340/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Даниленка В.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 25 жовтня 2013 року у розмірі 51379,08 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 5089,21 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 5437,82 грн., пені - 37929,24 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 2422,81 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву №б/н від 25 жовтня 2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Вказував, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Зазначав, що заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Посилався на те, що банк щодо зміни кредитного ліміту керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Позивач вказував, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак остання умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК»задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»заборгованість за кредитним договором в сумі 51379,08 грн. та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подалаапеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі №703/1340/18 від 25 вересня 2018 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості надати пояснення, заперечення, відзив.

Вказувала, що в позовній заяві позивач просить стягнути заборогованість відповідно до укладеного договору від 25 жовтня 2013 року згідно якого вона отримала кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак кредитний договір позивач не долучає, а лише посилаться на те, що нібито відповідач підтвердила свою згоду на те, що її заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Зазначала, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, про отримання відповідачем Пам'ятки клієнта, яка містить Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування та ознайомлення з нею під підпис, як це зазначено в анкеті-заяві.

Посилалася на те, що анкета-заява не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору на умовах, обумовлених у позові, а роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року.

Вказувала, що зматеріалів справи не можливо встановити на підставі чого встановлений кредитний ліміт, чи був він змінений, не можливо встановити як встановлено відсоткову ставку. До матеріалів справи не долучено жодних рішень комісії про встановлення, зменшення чи збільшення кредитного ліміту.

Зазначала, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності, оскільки як стверджує позивач, кредитний договір був ніби-то укладений 25 жовтня 2013 року, а з позовомбанк звернувся наприкінці 2018 року, тобто після спливу п`яти років.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Положеннями частин 2, 4 ст.128 ЦПК України визначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач протягом 15 днів з для отримання даної ухвали, повинен надати суду відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідачу ОСОБА_1 ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року було направлено за адресою: АДРЕСА_1 . Однак конверт з ухвалою повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с.51).

А відтак, судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми процесуального права, оскільки відповідач ОСОБА_1 не була повідомлена про розгляд справи Дарницьким районним судом міста Києва, а тому не мала можливості подати відзив на позовну заяву та докази на підтвердження своїх заперечень, що є безумовною підставою для скасування рішення суду відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень статтей 526, 530, 610, ч.1 статті 612 ЦК Українизобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 жовтня 2013 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис в анкеті-заяві.

Вказана анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію.

Проте, у зазначеній анкеті-заяві не зазначено, яку саме картку відповідач бажає оформити, не зазначено даних про умови кредитування, в тому числі - кредитний ліміт, які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту, розмір комісії.

На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви надав: витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунки заборгованості за договором №б/н від 25 жовтня 2013 року станом на 31 жовтня 2015 року та 12 квітня 2018, копію анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів.

До відзиву на заяву про перегляд заочного рішення, позивачем було надано довідку про видачу кредитних карток, довідку про зміну умов кредитування, виписку по рахунку за договором б/н за період з 01 січня 1999 року по 01 лютого 2022 року.

У довідці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу кредитних карток зазначено, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано наступні кредитні картки:

№ НОМЕР_1 , дата відкриття 07 травня 2010 року, термін дії до 01/14, карта Універсальна;

№ НОМЕР_2 , дата відкриття 01 листопада 2012 року, термін дії до 07/16, карта Універсальна;

№ НОМЕР_3 , дата відкриття 04 грудня 2013 року, термін дії до 05/17, WGMMSDebitMasterCardGOLD;

№ НОМЕР_4 , дата відкриття 08 листопада 2013 року, термін дії до 06/17, карта Універсальна GOLD;

№ НОМЕР_5 , дата відкриття 19 березня 2015 року, термін дії до 03/18, карта Універсальна GOLD.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача (договір б/н), старт карткового рахунку № НОМЕР_1 був визначений 07 травня 2010 року та 08 листопада 2013 року встановлений кредитний ліміт у розмірі 8000 грн., який 17 грудня 2013 року був збільшений до 9600 грн., а 09 вересня 2016 року зменшений до 0,00 грн.

Разом з тим, з вищевказаних доказів вбачається, що як картка № НОМЕР_1 , так і старт карткового рахунку № НОМЕР_1 був визначений 07 травня 2010 року, тобто раніше ніж відповідач підписала анкету-заяву б/н від 25 жовтня 2013 року.

Доказів про те, яка саме картка була видана відповідачу на виконання договору б/н від 25 жовтня 2013 року матеріали справи не містять.

При цьому, матеріали справи не містять письмових договорів, укладених між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 про встановлення кредитного ліміту на платіжні картки: НОМЕР_7 від 01 листопада 2012 року, НОМЕР_10 від 04 грудня 2013 року, НОМЕР_8 від 08 листопада 2013 року, НОМЕР_9 від 19 березня 2015 року, зокрема анкети-заяви на видачу кредиту, підписаної відповідачем.

Виходячи з вищевикладеного вбачається, що у справі відсутні належні докази, що картки: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 банк видавав саме на виконання та (або) пролонгацію кредитного договору б/н від 25 жовтня 2013 року і судом апеляційної інстанції таких обставин не встановлено.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги виписку про рух коштів по рахунку за період з 01 січня 1999 року по 01 лютого 2022 року в якій йде посилання на вищевказані картки, оскільки відсутні будь-які відомості, що свідчать про отримання відповідачем даних карток за спірним договором, а, отже, і користування цими кредитними коштами.

А відтак, посилання в позовній заяві на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 25 жовтня 2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого редитного ліміту на кредитну картку спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, пеню та штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 як в заяві про перегляд заочного рвішення, так і в апеляційній скарзі вказувала на те, що позивач звернувся до суду з позовом простягнення заборгованості поза межами строку позовної давності, оскільки як стверджує позивач, кредитний договір був ніби-то укладений 25 жовтня 2013 року, а з позовомбанк звернувся наприкінці 2018 року, тобто після спливу п`яти років.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Оскільки, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є недоведеними, а відтак заява відповідача про застосування строків позовної давності, застосуванню не підлягає.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 2643 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: місто Київ, вул. Грушевського, 1-Д, на користьОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 судові витрати у розмірі 2643 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: