Справа №295/6696/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого - судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Капустинської Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Богунського районний суд міста Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аляска Груп», Приватного підприємства транспортної агенції «Возвард», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про порушення авторського права та стягнення компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аляска Груп», Приватного підприємства транспортної агенції «Возвард», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про порушення авторського права та стягнення компенсації. В обгрунтування позовних вимог від 27.05.2021 р. ОСОБА_1 вказала, що підставою звернення до суду з проханням захисту - є 11 зафіксованих фактів недозволеного використання відповідачами примірників авторських творів позивача «ІНФОРМАЦІЯ_9 »» та її частин (далі - об`єкти) шляхом опублікування пропозицій про їх продаж в якості товару від імені комерційної формації «ІНФОРМАЦІЯ_10» на чотирьох Інтернет-ресурсах (далі - ресурси), що призвело до порушення майнових та немайнових прав позивача.Дозвіл автора на використання творів відповідачі не отримували, авторську винагороду від прибутку - не нарахували. Назви об`єктів авторства, вихідні дані та ім`я автора - не зазначені. Протиправно привласнено право авторства.Предметом позову є поновлення порушених майнових та немайнових прав позивача.Способом поновлення порушених прав, що є оборотоздатними, позивач обрала грошову компенсацію з осіб, які в протиправний спосіб привласнили результати її інтелектуальної діяльності.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.06.2021 р. відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про порушення авторського права та стягнення компенсації. (Т. 1 а. с. 66-67).

11.05.2022 р. від позивачки надійшла заява про зміну первісних відповідачів на належних а саме, позивачка просила: «…Замінити первинних відповідачів: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - на належних відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЯСКА ГРУП» ЄДОРПОУ 31688767, адреса: 10029, Житомирська обл., Житомир, пул. Покровська, 43. Власник: ОСОБА_4 . Керівник: ОСОБА_5 ;

Приватне підприємство транспортна агенція «Возвард» Власник: ОСОБА_6 . адреса: АДРЕСА_1 ;

Приватне Акціонерне Товариство Страхова Компанія «ПЗУ Україна» , адреса: 04053 м. Київ. вул. Січових стрільців. 40.

Розглядати позовні вимоги в такій редакції:

«Стягнути солідарно з відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аляска Груп» ЄДОРПОУ 31688767, агенції «Возвард» . Приватного Акціонерного Товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна» - на користь позивача ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 - 110 мінімальних заробітних плат (у разі ухвалення рішення по справі у 2021 р. складає 660 000 грн.) за одинадцятьма фактами позадоговірного використання об`єктів авторського права позивача: на ресурсі «інтернет-магазин ІНФОРМАЦІЯ_2 » - « ІНФОРМАЦІЯ_3 »», «ІНФОРМАЦІЯ_11»», «ІНФОРМАЦІЯ_12», на ресурсі «маркет-плейс «ІНФОРМАЦІЯ_13»» - « ІНФОРМАЦІЯ_3 »», на ресурсі «соціальна мережа «ВКонтактє»» - «Значок « ІНФОРМАЦІЯ_4 »», «ІНФОРМАЦІЯ_11»», «ІНФОРМАЦІЯ_14», на ресурсі «соціальна мережа «Фейсбук»» - « ІНФОРМАЦІЯ_3 »», «ІНФОРМАЦІЯ_15». (Т. 2 а. с. 20-43).

16.05.2022 р. від позивачки надійшла заява про «…перенесення засідання на час, коли стабілізується ситуація…» (Т. 2 а. с. 45).

09.06.2022 р. від позивачки надійшла заява про «…розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує.» (Т. 2 а. с. 59).

Зі змісту відзиву на позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 свідчить, що позивачем 22.06.2018 р. зафіксовано та додано до позиву 11 фактів недозволеного використання відповідачами об`єктів авторства. На цей час він, ОСОБА_2 , згідно запису №17 від 05.02.2018 р. у трудовій книжці НОМЕР_2 , працював з 05.02.2018 р. по 27.08.2019 р., найманим працівником в ТОВ «Аляска груп» на посаді директора з маркетингу та ніякого відношення до комерційної формації «uараtгіоt», яка на думку заявника порушила майнові та немайнові права позивача, не мав. (Т.1 а. с. 78-81)

Зі змісту відзиву на позовну заяву від відповідача ОСОБА_3 свідчить, що позивачем не доведено факту її авторських прав та порушення них саме ним, ОСОБА_3 (Т. 1 а. с. 85-90).

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено.

В обгрунтування позовних вимог від 27.05.2021 р. ОСОБА_1 вказала, що підставою звернення до суду з проханням захисту - є 11 зафіксованих фактів недозволеного використання відповідачами примірників авторських творів позивача «ІНФОРМАЦІЯ_9 »» та її частин (далі - об`єкти) шляхом опублікування пропозицій про їх продаж в якості товару від імені комерційної формації «ІНФОРМАЦІЯ_10» на чотирьох Інтернет-ресурсах (далі - ресурси), що призвело до порушення майнових та немайнових прав позивача.Дозвіл автора на використання творів відповідачі не отримували, авторську винагороду від прибутку - не нарахували. Назви об`єктів авторства, вихідні дані та ім`я автора - не зазначені. Протиправно привласнено право авторства.Предметом позову є поновлення порушених майнових та немайнових прав позивача.Способом поновлення порушених прав, що є оборотоздатними, позивач обрала грошову компенсацію з осіб, які в протиправний спосіб привласнили результати її інтелектуальної діяльності. (Т. 1 а. с. 1-22).

11.05.2022 р. від позивачки надійшла заява про зміну первісних відповідачів на належних а саме, позивачка просила: «…Замінити первинних відповідачів: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - на належних відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЯСКА ГРУП» ЄДОРПОУ 31688767, адреса: 10029, Житомирська обл., Житомир, пул. Покровська, 43. Власник: ОСОБА_4 . Керівник: ОСОБА_5 ;

Приватне підприємство транспортна агенція «Возвард» Власник: ОСОБА_6 . адреса: АДРЕСА_1 ;

Приватне Акціонерне Товариство Страхова Компанія «ПЗУ Україна» , адреса: 04053 м. Київ. вул. Січових стрільців. 40.

Розглядати позовні вимоги в такій редакції:

«Стягнути солідарно з відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аляска Груп» ЄДОРПОУ 31688767, агенції «Возвард» . Приватного Акціонерного Товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна» - на користь позивача ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 - 110 мінімальних заробітних плат (у разі ухвалення рішення по справі у 2021 р. складає 660 000 грн.) за одинадцятьма фактами позадоговірного використання об`єктів авторського права позивача: на ресурсі «інтернет-магазин ІНФОРМАЦІЯ_2 » - « ІНФОРМАЦІЯ_3 »», «Значок « ІНФОРМАЦІЯ_5 »», «ІНФОРМАЦІЯ_12», на ресурсі «маркет-плейс «ІНФОРМАЦІЯ_13»» - «Значок « ІНФОРМАЦІЯ_4 »», на ресурсі «соціальна мережа «ВКонтактє»» - «Значок « ІНФОРМАЦІЯ_4 »», «ІНФОРМАЦІЯ_11»», «ІНФОРМАЦІЯ_14», на ресурсі «соціальна мережа «Фейсбук»» - « ІНФОРМАЦІЯ_3 »», «ІНФОРМАЦІЯ_15». (Т. 2 а. с. 20-43).

Згідно висновку експерта № 31-01 за результатами судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, підготовлений для використання в цивільному судочинстві від 12.04.2019 р. свідчить, що «ІНФОРМАЦІЯ_16») є оригінальним та таким, що створений творчою працею автора ОСОБА_1 …» (Т. 1 а. с. 92-135).

Суд критично відноситься до вказаного висновку керуючись п. п. «г» ч. 1 ст. 10 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон про авторське право) яка передбачає, що не є «…Актами авторського права - державні символи України, державні нагороди; символи і знаки органів державної влади, Збройних Сил України та інших військових формувань; символіка територіальних громад; символи та знаки підприємств, установ та організацій…»

Під час судового засідання від 28.09.2021 р. позивачка наполягала на задоволені клопотання а саме: Витребувати відомості щодо володільців номерів (примірників договорів з абонентом, реєстраційні документи та контактні дані, платіжні документи з банківськими реквізитами, з яких оплачувалися послуги, інші наявні відомості за 2017 р.), що перебувають у володінні:

ТОВ «Лайфселл», номер НОМЕР_3 ;

ПрАТ «ВФ Україна», номер НОМЕР_4 ;

ПАТ «Укртелеком», номер НОМЕР_5 ;

ПрАТ «Київстар», номер НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 .

(Т. 1 а. с. 172-175).

Вказане клопотання було задоволено та 28.09.2021 р. виненсена відповідна ухвала. (Т. 1 а. с. 176-177).

На ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2021 р. Акціонерне товариство «Укртелеком» (далі АТ «Укртелеком») повідомило, що відомості щодо володільця номеру (примірників договорів з абонентом, реєстраційні документи та контактні дані, платіжні документи з банківськими реквізитами, з яких оплачувалися послуги, інші наявні відомості за 2017 р.), що перебуває у володінні ПАТ «Укртелеком», номер НОМЕР_5 повідомило зберігаються три роки. Тому, відомості стовно запитуємої інформації за телефоном номер НОМЕР_5 за 2017 р. відсутні, оскільки закінчився термін їх зберігання. (Т. 1 а. с. 220-223)

На виконання ухвали Богунського районного суду м. Житомира про витребування інформації про володільця абонентського номеру НОМЕР_3 , ТОВ «лайфселл» повідомило. За абонентським номером НОМЕР_3 телекомунікаційні послуги в мережі рухомого (мобільного) зв`язку ТОВ «лайфселл» надавались, починаючи з 19.10.2015 р. (дата активації номеру в мережі lifecell) по 10.06.2019 р., на умовах передоплати та знеособлено (анонімно), без укладання договору про надання телекомунікаційних послуг в письмовій (в т. ч., електронній) формі та без реєстрації абонента у оператора. Починаючи з 11.06.2019 р. та по дату надання цього Повідомлення абонентський номер НОМЕР_3 не обслуговувався мережі lifecell. У ТОВ «лайфселл» відсутня інформація про належність абонентського номеру НОМЕР_3 певному користувачу - фізичній або юридичній особі.

Відтак, у ТОВ «лайфселл» відсутні витребувані судом примірники договорів з абонентом, реєстраційні документи тощо, які дозволяли б персоніфікувати абонента (користувача) абонентського номеру НОМЕР_3 .

ТОВ «лайфселл» повідомляє, що продовж 2017 р. особовий рахунок абонентського номеру НОМЕР_3 поповнювався 5 (п`ять) разів. При цьому, 1 (один) раз рахунок поповнювався за допомогою ваучера поповнення (скретч-карти), а 4 (чотири) рази - за допомогою терміналів самообслуговування, шляхом внесення платником готівкових грошових коштів. Такі поповнення особового рахунку здійснювались знеособлено, без ідентифікації (надання персональних даних) особи, що здійснювала поповнення.

ТОВ «лайфселл» повідомляє, що впродовж 2017 р. особовий рахунок абонентського номеру НОМЕР_3 не поповнювався шляхом перерахування коштів з банківського рахунку, електронного платіжного пристрою (платіжної картки) або іншим способом, що дозволило б ідентифікувати особу платника.

Відтак, у ТОВ «лайфселл» відсутня інформація про особу, яка здійснювала поповнення особового рахунку абонентського номеру НОМЕР_3 впродовж 2017 року, а також - витребувані судом платіжні документи з банківськими реквізитами, що стосуються зазначених поповнень.(Т. 1 а. с. 228)

Приватне акціонерне товариство «Київстар» (надалі - ПрАТ «Київстар» на виконання ухвали від 26.10.2021 р. у справі № 295/6696/21 повідомило, щоінформація про надані телекомунікаційні послуги ПрАТ «Київстар» зберігається протягом останніх 3-х років відповідно до ст. 39 Закону України «Про телекомунікації» та ст. 257 Цивільного Кодексу України.Враховуючи зазначене, корпоративними документами ПрАТ «Київстар» врегульовано автоматичний процес видалення даних з інформаційних систем про надані телекомунікаційні послуги, за період часу більше 3 (трьох) років, якщо інше не передбачено Законом.

Крім того повідомило, щоу 2017 р. телекомунікаційні послуги за телефонним номером НОМЕР_10 надавались на умовах контрактної форми обслуговування за письмовим договором, укладеним між «ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ТРАНСПОРТНА АГЕНЦІЯ «ВОЗВАРД» (ІПН 70, ОКПО 37597974) та ПрАТ «Київстар».

У 2017 році телекомунікаційні послуги за телефонним номером НОМЕР_11 надавались на умовах контрактної форми обслуговування за письмовим договором, укладеним між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЯСКА ГРУП» (ІПН 80, ОКПО 31688767) та ПрАТ «Київстар».

У 2017 р. телекомунікаційні послуги за телефонним номером НОМЕР_12 надавались на умовах контрактної форми обслуговування за письмовцю договором, укладеним між ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» (ІПН 97, ОКПО 20782312) та ПрАТ «Київстар».

У 2017 р. телекомунікаційні послуги за телефонним номером НОМЕР_13 надавались на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «Київстар», знеособлено (анонімно), без укладання письмового договору або реєстрації відповідно до «Порядку реєстрації абонентів, які отримують телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі», затвердженого Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 28.11.2017 р. № 607. Визначити особу, в користуванні якої знаходився вказаний телефонний номер у зазначений період часу, не маємо можливості.

Крім того, повідомило, що поповнення рахунків абонентських номерів здійснюється у відповідності до отриманої Компанією технічної інформації щодо їх проведень.

Абонентам передплаченої форми обслуговування рахунки не виставляються. Оплата здійснюється у розмірі, що відповідає вартості тарифного плану, на умовах якого обслуговується номер.

Звертаємо увагу, що технічні можливості Компанії не передбачають збереження інформації щодо платіжних документів з банківськими реквізитами (номерами рахунків) з яких були сплачені кошти (оплачувались послуги) по абонентським номерам.

За даними відповідальних підрозділів за 2017 р. зафіксовані платежі по абонентським номерам, яким надавались телекомунікаційні послуги на умовах контрактної форми обслуговування: НОМЕР_10 - 31.01.2017 р. на суму 60 грн. та 17.01.2017р. на суму 70 грн.;

НОМЕР_11 - 17.10.2017 р. на суму 80 грн., 28.11.2017 р. на суму 210.53 грн., 28.11.2017 р. на суму 39.47 грн. та 26.12.2017 р. на суму 100 грн.;

НОМЕР_12 - 21.08.2017 р. на суму 0.09 грн, 22.08.2017 р. на суму 0.005 грн. та 24.08.2017 р. на суму 0,31 грн.

Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка ратифікована Україною Законом від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до ст. 31 Конституції України, кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Частиною 2 статті 32 Конституції України встановлено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Наразі чіткий порядок доступу до абонентської інформації (у разі відсутності згоди абонента) встановлений виключно нормами глави 15 КПК України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 162 КПК України передбачено, що до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать, зокрема, інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Відповідно до ч 6. ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах.

З огляду на зазначене, просимо суд врахувати вищевказані положення законодавства та особливості надання телекомунікаційних послуг для забезпечення гарантій прав людини, встановлених ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 31, 32 Конституції України, ст. 34 Закону України «Про телекомунікації» щодо нерозголошення абонентських даних та конфіденційної інформації про особу. (Т. 1 а.с. 230-232)

Представник Приватного Акціонерного Товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна» надіслав 16.06.2022 р. відзив на позовну заяву в якій просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у зв`язку з необгрунтованістю та безпідставністю та зазначив, що у відповідності до ч. 14 ст. 2 Закону України «Про страхування», предметом безпосередньої діяльності страховика може бути лише страхування, перестрахування і Фінансова діяльність, пов`язана з Формуванням, розміщенням страхових резервів та їх управлінням.

Ухвалою суду від 16.05.2022 р., в якості відповідача, залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі ПрАТ СК «ПЗУ Україна»), яке відповідно до свідоцтва СТ № 232 від 22.01.2010 р. виданого Держфінпослуг України, є зареєстрованою Фінансовою установою, яка на підставі отриманих ліцензій здійснює свою діяльність виключно у сфері страхування.

Оскільки, у відповідності до законодавства України, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» може здійснювати свою діяльність виключно у сфері страхування.ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не має права здійснювати та не здійснювало іншої діяльності крім страхової чи діяльності необхідної для забезпечення своїх господарських потреб та відповідно не має і не може мати відношення до інтернет магазину «ІНФОРМАЦІЯ_17» чи інших інтернет ресурсів, які могли б якимось чином порушити права Позивача, порушення яких, у свою чергу і не доведено Позивачем в позовних вимогах.

Також звертаємо увагу, що у позовній заяві позивач посилається на наявність посилань у соціальній мережі «Вконтакте». Указом Президента України N 133/2017 від 15 травня 2017 р. про введення в дію рішення РНБО України від 28 квітня 2017 р. «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів санкцій», особливістю нових санкцій стала вимога блокування інтернет-провайдерами доступу до веб-ресурсів інтернет компаній «ВКонтакті», «Однокласники», «Маіl.ru», «Яндекс», «Лабораторія Касперського», «Dr.Web», офіційного дистриб`ютора «1С» на території України, тощо строком на 3 роки.

В квітні 2020 р. Служба безпеки України запропонувала продовжити санкції щодо російських соціальних мереж «Одноклассники» та «ВКонтакте» ще на 3 роки. Указом Президента України N 184/2020 санкції були продовжені ще на три роки. З огляду на наведене, з травня 2017 р. доступ до зазначеної соціальної мережі було заборонено. Крім того, встановити наявність протиправносгі дій, що мали б відношення до Відповідача та якимось чином порушували права позивача у зазначеній соціальній мережі неможливо, через те що доступ до неї заборонено.

Також в позовній заяві позивач зазначає, що порушення її авторського права зафіксовані позивачем в червні 2018 р. при цьому вона не зазначає, яке саме порушення та яке відношення має до цього безпосередньо ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Позивач жодного разу не зверталась до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з будь-якими вимогами та підтвердженнями щодо порушення її прав. Припущені порушення, які нібито чотири роки тому, були наявні на сайті «Інтернет-магазину «ІНФОРМАЦІЯ_17» та інших інтернет платформах, на які посилається позивач у позовній заяві, станом на сьогоднішній день, не можливо перевірети, так як зазначені Інтернет - ресурси не функціонують, або є забороненими згідно законодавства України.

В даному випадку предметом доказування по даній судовій справі є вчинення протиправних дій, в тому числі правочину, який мав відношення до порушення авторських прав ОСОБА_1 .

Аналізуючи перелічені норми матеріального та процесуального права, можна дійти висновку про безпідставність позивних вимог позивача ОСОБА_1 щодо належності відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» до порушення її прав, оскільки позивачем не було надано суду жодних належних та достовірних доказів того, що об`єкти, на зазначених Інтернет- ресурсах були розміщені саме ПрАТ СК «ПЗУ Україна», а також - придбані нею саме у відповідача і є такими, що порушують її авторське право.

Відповідач, згідно Закону України «Про страхування», здійснює свою діяльність виключно у сфері страхування та реалізує виключно страхові послуги, які не мають відношення до розміщення, виготовлення, продажу будь якої інших товарів або послуг, отже твердження позивача ОСОБА_1 про вчинення протиправних дій відповідачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна» є не обґрунтованими та безпідставними. (Т. 2 а. с. 69-74).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.06.2010 р. № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або у такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), вона завдана, та причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою і діями відповідача.

В обґрунтування порушення саме спочатку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 а потім ТзОВ «Аляска Груп», ППТА «Возвард», ПрАТ СК «ПЗУ Україна» авторських прав позивачка ОСОБА_1 зазначає, що згідно інформації в документі «Тендерна пропозиція», розміщеному на сайті публічних закупівель «Прозорро» наявні номери телефонів: НОМЕР_11 , НОМЕР_11 , НОМЕР_10 , НОМЕР_12 як контактні номери телефонів осіб, що подає тендерну пропозицію для участі у торгах. Ціж номери телефонів зазначені як один із контактних номерів на сайті Інтернет-магазину: ІНФОРМАЦІЯ_6 , на якому розміщені пропозиції з продажу значків, які, на думку позивачки є об`єктом її авторських прав.

Внаслідок чого позивачка приходить до висновку, що спочатку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 а потім ТзОВ «Аляска Груп», ППТА «Возвард», ПрАТ СК «ПЗУ Україна» є фізичними, в одному випадку або юридичними особами, в другому, що порушують її авторські права. Однак, даний висновок є необгрунтованим та хибним. Зокрема, позивачкою у позовних заявах, та інформацією наданою відповідачами під час слухання справи, не надано жодних доказів, що номери телефонів: НОМЕР_11 НОМЕР_11 , НОМЕР_10 , НОМЕР_12 дійсно належить вказаним позивачкою фізичним та юридичним особам. Також, не надано жодного доказу, якими саме їхніми діями порушені авторські права ОСОБА_1 або завдано їй шкоду.

Так, суд не заперчує, що цифри 067 вказують на те, що номер є номером телефону мобільного зв`язку та, у деяких випадках, на оператора телекомунікацій, що надає послуги такого зв`язку. Проте, в жодному випадку не вказує на особу, якій належить даний конкретний номер мобільного зв`язку. За таких обставин, факт порушення прав позивача саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 а потім ТзОВ «Аляска Груп», ППТА «Возвард», ПрАТ СК «ПЗУ Україна», а також причинний зв`язок між їх діями та завданою шкодою, позивачкою не доведений.

Щодо власне, наявності авторських прав позивачки та факту порушення цих прав, судом встановлено.

Так, позивачка зазначає, що є автором концептуальної колекції творів «Збірка творів «ІНФОРМАЦІЯ_1», що створювався нею у графічній формі в рамках Творчої Майстерні «Український Ренесанс» в період з 2004 по 2014 роки, збірки «Український ренесанс» (Свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № 36155 від 17.12.2010 р.), Збірки творів «Концептуальна колекція декоративних нагрудних металевих значків та прикрас з елементами української символіки «ІНФОРМАЦІЯ_1», («Сщасний український значок» (Свідоцтво про реєстрацію авторського права № 57907 від 29.12.2014 р.).

Згідно положень Закону Про авторське право збірка являє собою складений твір.

Важливим є питання про те, що охороняється авторським правом в складеному творі, провести чітку межу між складовим твором і матеріалами, вилученими до нього.

Авторське право упорядника не поширюється на матеріали, з яких складається твір, тобто будь-яка особа має право використовувати їх на свій роззсуд. Охороняється структура розташування матеріалів, їх оригінальна підбірка і систематизація. Тому порушенням авторських прав укладача буде запозичення оригінальної структури твору, навіть якщо при цьому самі матеріали, з яких складається твір, були істотно змінені.

Крім того, у документах, наданих до позовної заяви, відсутні будь-які відомості, які б дали змогу дізнатись, які саме твори входять до Збірки.

У свідоцтвах про реєстрацію авторського права дана інформація також відсутня.

Згідно п.15 ч. 1 ст. 8 Закону Про авторське право об`єктом авторського права є збірники творів, збірники обробок фольклору, енциклопедії та антології, збірники звичайних даних, інші складені твори за умови, що вони є результатом творчої праці за добором, координацією або упорядкуванням змісту без порушення авторських прав на твори, що входять до них як складові частини.

Відповідно до статті 19 Закону про авторське право, авторові збірника та інших складених творів (упорядникові) належить авторське право на здійснені ним підбір і розташування творів та (або) інших даних, що є результатом творчої праці (упорядкування). Упорядник збірника користується авторським правом за умови дотримання ним прав авторів кожного з творів, включених до складеного твору. Автори творів, включених до складеного твору, мають право використовувати свої твори незалежно від складеного твору, якщо інше не передбачено авторським договором з упорядником збірника. Авторське право упорядника збірника не перешкоджає іншим особам здійснювати самостійний підбір або розташування тих самих творів та (або) інших даних для створення своїх творів.

Законодавець п. п. «г» ч. 1 ст. 10 Закону про авторське право роз`яснює, що не є об`єктами авторського права - державні символи України, державні нагороди; символи і знаки органів державної влади, Збройних Сил України та інших військових формувань; символіка територіальних громад; символи та знаки підприємств, установ та організацій.

З наведеного вбачається, що ані позивачці, ані будь-якій ще особі не може належати виключне майнове авторське право на використання державних символів, що увійтттчи у Збірку.

З огляду на те, що позивачкою не надано доказів її авторського права на твори, що входять до збірки «Збірка творів «Концептуальна колекція декоративних нагрудних металевих значків та прикрас з елементами української символіки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (« ІНФОРМАЦІЯ_1 »), як, власне, й підтвердження того, що значки, розміщені для продажу на сайті інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_7 » є саме її творами, отже, твердження про порушення її прав є безпідставними.

Суд звертає увагу на Висновок експерта № 31-01 від 12 квітня 2019 р. (Т. 1 а. с. 92-135).

Так, на розгляд експерта поставлені наступні питання: чи є складові частини збірки творів під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 з елементам и української ліки «ІНФОРМАЦІЯ_1» (власну назву творів в тому числі) - об`єктами інтелектуальної власності автора ОСОБА_1 , є окремими частинами твору, які можуть використовуватись самостійно?; чи є твір, під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (коротка назва: « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») оригінальним та що створений творчої працею автора ОСОБА_1 .?»

На четвертій сторінці висновку (Т. 1 а. с. 95) зазначено, що «…Перед проведенням судової експертизи експерт вважає за необхідне зазначити, що вся надана на дослідження інформація прийнята ним як достовірна та спеціально не перевірялася…»

На розгляд експерту не було поставлено питання чи є ОСОБА_1 автором окремих значків. А отже, з огляду на це і неможливим є встановлення авторства, та відповідно і авторського права на значки з зображенням прапорів та державних символів.

Згідно положень законодавства, до збірки можуть входити різні твори. Але, з цього жодним чином не випливає авторське право позивачки на відтворення цих символів на значках.

Разом з тим, упорядник збірки користується авторським правом за умови дотримання ним прав авторів кожного з творів, включених до складеного твору (абз. 2 ч. 1 ст. 19 Закону про авторське право).

Суд вважає, що, вся надана на дослідження інформація прийнята експертом як достовірна та спеціально не перевірялася, то висновки експертизи не є доказами авторства позивачки на складові збірки. Іншими доказами, крім власних тверджень позивачки, ця обставина не підтверджується.

Диспозиція ст. 110 ЦПК України передбачає, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Як вже зазначалось вище, позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або у такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), вона завдана, та причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою і діями відповідача.

Таким чином, твердження позивачки про порушення її авторського права за одинадцятьма фактами позадоговірного використання об`єктів авторського права «Збірка творів «ІНФОРМАЦІЯ_1» саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Аляска Груп», Приватним підприємством транспортної агенції «Возвард», Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» нічим не підтверджені. Як і не зазначено та не підтверджено належними доказами, які ж саме дії вказаних юридичних осіб спричинили порушення її прав та наявність причинно- наслідкового зв`язку між їх діями та шкодою для ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законів України «Про авторське право і суміжні права», «Про телекомунікації»,«Про страхування», ст. ст. 433-448, 638-654 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76 - 82, 89, 188, 263, 273, 274, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимогОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аляска Груп», Приватного підприємства транспортної агенції «Возвард», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про порушення авторського права та стягнення компенсації, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюєтьс - з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка