Справа № 182/5420/21
Провадження № 2/0182/142/2022
04.01.2022 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
Позивач 17.08.2021 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.
Вона з 20.09.2003 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.05.2020 року було розірвано.
На підставі Договору про визначення часток у праві спільної сумісної власності колишнього подружжя, посвідченого 14 червня 2021 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Апальковим Є.В., реєстровий № 1290, вони з колишнім чоловіком ОСОБА_2 припинили право спільної сумісної власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та визначили, що кожен з нас набув право власності на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на зазначену квартиру.
На підставі Договору купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності на квартиру, посвідченого 19 липня 2021 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Апальковим Є.В., реєстровий № 1473, вона викупила у колишнього чоловіка ОСОБА_2 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка була визначена йому згідно вищезазначеного Договору про визначення часток у праві спільної сумісної власності колишнього подружжя.
Після викупу частки колишнього чоловіка вона стала одноособовим власником квартири по АДРЕСА_1 .
На час укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності на квартиру ОСОБА_2 залишався зареєстрованим в цій квартирі, але пообіцяв знятися з реєстраційного обліку до 01 серпня 2021 року. Однак до цього часу відповідач залишається зареєстрованим в належній їй квартирі, що створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні майном.
В добровільному порядку дане питання вирішити неможливо.
Враховуючи вказані обставини, вона змушена звернутися до суду з даним позовом та просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування належною їй квартирою.
Ухвалою про відкриття провадження від 28.09.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив.
Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами за місцем його фактичного проживання, у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося на адресу суду 08.11.2021 року з відміткою про вручення поштового повідомлення адресату (а.с. 32).
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 16,319,321,383,386,391, 405 ЦК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.
Згідно із ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
В п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.05.2020 року було розірвано (а.с. 11.12). У подальшому позивач уклала шлюб з ОСОБА_3 , їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с. 13).
Згідно копії Договору про визначення часток у праві спільної сумісної власності колишнього подружжя, посвідченого 14 червня 2021 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Апальковим Є.В., реєстровий № 1290, сторони припинили право спільної сумісної власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та визначили, що кожен з них набув право власності на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на зазначену квартиру (а.с. 4-6).
Згідно копії Договору купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності на квартиру, посвідченого 19 липня 2021 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Апальковим Є.В., реєстровий № 1473, позивач викупила у ОСОБА_2 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка була визначена йому згідно вищезазначеного Договору про визначення часток у праві спільної сумісної власності колишнього подружжя (а.с. 7-9).
Після цього позивач стала одноособовим власником квартири по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивач посилалася, що на час укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності на квартиру ОСОБА_2 залишався зареєстрованим в цій квартирі, але пообіцяв знятися з реєстраційного обліку до 01 серпня 2021 року. Однак до цього часу відповідач залишається зареєстрованим в належній їй квартирі.
Згідно довідки, виданої ОСББ «Світла-13» від 03.08.2021 року, по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с. 10).
За відомостями Виконавчого комітету Нікопольської міської Ради (а.с. 23), відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з 27.05.2004 року за адресою : АДРЕСА_1 .
Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі створює їй перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном.
У добровільному порядку вирішити даний спір не представляється за можливе.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 178, 247, 259, 263-265, 268, 280-282ЦПК України, ст.ст. 16,319,321,383,386,391,405 ЦК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О. В. Рунчева