Ухвала

21 липня 2022 року

м. Київ

справа № 127/23683/16-ц

провадження № 61-6477 ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Короля О. П. від 04 травня 2022 рокупро виправлення помилки у виконавчому документі та видачу його дубліката та постанову Вінницького апеляційного суду у складі колегії суддів: Якименко М. М., Ковальчука О. В., Сала Т. Б., від 21 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчих документах та видачу їх дублікатів посилаючись на те, що 14 лютого 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено рішення у справі № 127/23683/16-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми основного боргу у розмірі 1 304 070,00 грн, що еквівалентно 51 000,00 дол. США; три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 115 008,00 грн. В решті позову відмовлено. На підставі вказаного рішення видано виконавчі листи від 14 березня 2017 року, при оформленні яких було допущено помилку, не вказано дати народження боржників в реквізитах відомостей боржників, що унеможливлює подальше виконання рішення суду. З огляду на ту обставину, що виконавчі листи були втрачені при їх пересиланні між державною виконавчою службою та стягувачем, просив виправити помилки у виконавчих листах та видати їх дублікати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2022 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 21 червня 2022 року, заяву ОСОБА_2 задоволено.

Виправлено помилку у виконавчих листах від 14 березня 2017 року які видавались на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2017 року та вказано дату народження боржників в реквізитах відомостей боржника, а саме ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Видано дублікати зазначених виконавчих листів.

До Верховного Суду 10 липня 2022 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просить їх скасувати та визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що пропущені строки виконання судового рішення та висновки судів про втрату виконавчих листів не підтверджені належними доказами.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Судами встановлено, що на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2017 року видано виконавчі листи від 14 березня 2017 року, які пред`явлені до виконання 21 травня 2019 року. 18 січня 2022 року представника ОСОБА_2 повідомлено про повернення державними виконавцями виконавчих листів стягувачу 04 та 05 червня 2019 року у зв`язку із відсутністю дати народження боржників в реквізитах відомостей боржника у пред`явлених до виконання виконавчих листах, які не було отримано стягувачем, що свідчить про їх втрату при пересиланні.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Пунктом 3 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі серед інших зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що копії виконавчих листів не відповідають вимогам пункту 3 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», їх оригінали станом на січень 2022 року втрачено, оскільки вони відсутні у стягувача та в органі державної виконавчої служби, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для виправлення помилки у виконавчих листах та видачі їх дубліката. Оскільки судове рішення боржник не виконав права стягувача підлягають поновленню.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20), від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21).

Доводи касаційної скарги щодо відсутності доказів втрати оригіналів виконавчих листів є необгрунтованими, оскільки державна виконавча служба визнає факт пред`явлення виконавчих листів до виконання та їх втрату.

Посилання заявника на пропущення строків виконання судового рішення є безпідставними, оскільки стягувачем виконавчі листи від 14 березня 2017 року пред`явлено до виконання 21 травня 2019 року, тобто в межах встановленого законодавством строку, а в силу вимог пункту 1 частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аргументи заявника зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій та переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Інші доводи касаційної скарги, які є аналогічними тим, що були викладені в апеляційній скарзі і їм дана належна правова оцінка, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на судові рішення попередніх інстанцій, є необґрунтованою. Правильне застосовування частини першої статті 432 ЦПК України, підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення,розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2022 року про виправлення помилки у виконавчому документі та видачу його дубліката та постанову Вінницького апеляційного суду від 21 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара