ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2113/22 Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/565/22 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

за участю секретаря - Панькевич Т.І.

та відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/2113/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2022 року, ухваленого суддею Позняком В.М., повний текст якого складений 19 квітня 2022 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання, -

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка продовжує навчання у Західноукраїнському національному університеті в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох річного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою (а.с. 1-5).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що спільна дочка досягла повноліття, однак, продовжує навчання у Західноукраїнському національному університеті за спеціальністю Менеджмент, а тому, потребує допомоги. Крім того, просить врахувати що дочка навчається на денній формі навчання, тому не має змоги працювати та отримувати дохід. При цьому відповідач працює та отримує заробітну плату, є здоровою особою, а тому має можливість допомагати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 1/8 частини всіх видів його доходів щомісяця, починаючи стягувати з 04 лютого 2022 року і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення двадцятитрьохрічного віку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає до негайного виконання (а.с. 50-52).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2022 року у справі №607/2113/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що воно є необ`єктивним та необґрунтованим (а.с. 55-57).

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд не врахував тієї обставини, що він утримує двох непрацездатних батьків, хоча долучив копії паспортів матері та батька, та копію довідки про інвалідність батька. В судовому засіданні звертав увагу на дані обставини і вказував, що вони обидва на пенсії і прожити на неї двом літнім людям, які в силу віку та стану здоров`я витрачають основну її частину на ліки є неможливим. Посилається на те, що оплачує комунальні послуги та ліки для батьків. Щодо посилань позивача на факт хронічної хвороби дочки ОСОБА_3 та необхідності проходження постійного лікування, яке коштує багато грошей, то останньою не було надано жодних доказів підтверджуючих і факт хвороби та розмір сум необхідних на лікування та інших витрат необхідних для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини. Також, в оскаржуваному рішенні зазначено, що розмір аліментів на дочку у розмірі 1/8 (12,5%) частки заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 (25%) частки заробітку (доходу) будуть приблизно становити 1/3 (33,3%) частки доходу відповідача є хибними, оскільки становить на 4,2% більше ніж вказано в рішенні. Вказує, що на даний час в нього у власності немає ні автомобіля, ні житла, як зазначено в рішенні, ніяких придбань на суму, яка перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб він не здійснював. Окрім того, для дітей і для позивачки під час розлучення ним було придбано квартиру в АДРЕСА_1 , для забезпечення належного рівня життя та розвитку дітей. Посилається на те, що його повнолітня донька навчається на бюджетній основі, за навчання не платить і отримує стипендію в розмірі 1 510 гривень, а ним забезпечуються усі витрати, які стосуються навчання.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити прийняте рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що докази у апеляційній скарзі є частково невірні. Вказує, що батько відповідача є інвалідом 3-ї групи, мати пенсіонерка, вони проживають у США вже понад три роки. ОСОБА_4 надав квитанції про сплату комунальних за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , які є у власності його батьків. Щодо тверджень апелянта про квартиру, яку він залишив дітям їй нічого не відомо. Вказує, що діти часто хворіють, тому вона витрачає кошти на обстеження та лікування дітей. Окрім, амбулаторного лікування, діти перебували у стаціонарі. З 28 лютого по 30 березня 2022 року діти перебували з нею у Польщі. Син ОСОБА_5 відвідує дитячо-юнацьку спортивну школу №2, а донька ОСОБА_6 додатково займалася з репетиторами готуючись до ЗНО. Також, їй невідомо, яким чином відповідач (окрім аліментів) забезпечує навчання у коледжі. Посилається на те, що остання також змушена допомагати своїй матері ОСОБА_7 , 1946 року народження, яка є інвалідом 2-ої групи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладеній в ній.

ОСОБА_2 та третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце проведення судового засідання, однак, подали заяву про розгляд у їх відсутності.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення відповідає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2003 року. В цьому шлюбі у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13 лютого 2004 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №250 (а.с. 9), та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 30 червня 2009 року).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2017 року (справа №607/11408/17) шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12).

Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03 березня 2018 року, ВП №55810429, на підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/12967/17 від 13 лютого 2018 року, з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 здійснювалось стягнення аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 (однієї третини) частини заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2017 року, до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 19).

Також, як вбачається з копії запиту старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №11780 від 11 лютого 2022 року, державний виконавець просить: 1) припинити нарахування та стягнення аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягувати із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 29).

Як вбачається з довідки №1157 від 18 листопада 2021 року, виданої відокремленим структурним підрозділом Фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Західноукраїнського національного університету, ОСОБА_3 навчається на 3 (третьому) курсі денної форми навчання, за спеціальністю 073 Менеджмент Західноукраїнського національного університету. Умови навчання держзамовлення, строк навчання з 01 вересня 2019 року по 28 лютого 2023 року (а.с. 10).

Згідно з Довідки про доходи №112 від 03 березня 2022 року, виданої відокремленим структурним підрозділом Фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Західноукраїнського національного університету, ОСОБА_3 за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року отримала суму доходу в розмірі 7 392 (сім тисяч триста дев`яносто дві) гривні 76 копійок (а.с. 30).

Відповідно до довідки №1-606 від 24 листопада 2021 року, виданої ДП Авторитет плюс, позивач ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дочкою ОСОБА_3 та сином ОСОБА_8 (а.с. 11).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла повноліття, при цьому продовжує навчання на денній формі, у зв`язку з чим не може працювати та утримувати себе, а тому потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який працює, має стабільний заробіток, те, що він сплачує аліменти на сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Судом не встановлено наявність на утриманні відповідача інших утриманців, крім сина ОСОБА_8 . Також, суд врахував матеріальне становище позивача, яка працює, а також стан здоров`я та матеріальне становище дочки - ОСОБА_3 . При цьому, суд не взяв до уваги посилання відповідача на ту обставину, що він утримує двох непрацездатних батьків, з якими проживає, оскільки жодних доказів підтверджуючих зазначені обставини, відповідач суду не надав. Крім того, посилання відповідача на те, що дочка навчається на державній формі навчання та отримує стипендію, як на підставу для відмови у задоволенні позову, суд також оцінив критично, оскільки отримання стипендії дочкою, яка навчається, не позбавляє батька обов`язку утримувати повнолітню дитину, при умові, що він має таку можливість. Відповідачем не доведено, що розмір стипендії є достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дочки, а також є достатнім для забезпечення достатніх умов життя та навчання, з урахуванням потреб повнолітньої дочки.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Указане судам також роз`яснено у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Також, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла повноліття, при цьому продовжує навчання на денній формі, у зв`язку з чим не може працювати та утримувати себе, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідачем не доведено, що розмір стипендії доньки є достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дочки, а також є достатнім для забезпечення достатніх умов життя та навчання, з урахуванням потреб повнолітньої дочки. Також відповідачем не доведено, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу.

Тому колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатися.

При визначенні розміру аліментів, судом першої інстанції враховано обставини, зазначені у статті 182 СК України, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище доньки, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів неповнолітнього сина.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що у відповідача перебувають на утриманні двоє непрацездатних батьків, оскільки доказів того, що вони перебувають на його утриманні відповідач суду не подав, батьки отримують пенсію і протягом трьох років проживають за кордоном, про що не заперечив у судовому засідання відповідач.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2022 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 липня 2022 року.

Головуючий

Судді