Справа № 700/728/21
Провадження № 2/700/32/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Лисянка цивільну справу №700/728/21 провадження №2/700/32/22 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лисянської селищної ради с.Смільчинці Звенигородського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ 3 у Звенигородському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Лисянської селищної ради с.Смільчинці Звенигородського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ 3 у Звенигородському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що з 1997 року по 2000 рік вона була членом КСП ім.Щорса, а після реорганізації колгоспу у період з 2000 по 2003 рік працювала в ТОВ «Кристал» с.Смільчинці Лисянського району Черкаської області.

Згідно з інформацією Відділу Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області, викладеній у листі від 01.10.2020 року №29-23-0.290-169/107-20, державний акт на право колективної власності на землю виданий КСГП ім. Щорса с.Смільчинці зареєстровано 25.12.1995 року серії ЧР №10-21.

Середній розмір земельної частки (паю) по Смільчинецькій сільській раді становить 2,78 умовних кадастрових гектарів. Вона, як член КСП, мала право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель колективної власності, проте її помилково не було внесено до списку-членів КСП, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із поясненнями до справи в яких зазначив, що згідно із частиною 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Таким чином право на земельну частку (пай) має особа за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення особи до списку - додатку до цього акту.

09.01.1995 року на звітних зборах уповноважених членів КСП ім.Щорса розглядалося питання «про паювання землі, видачі сертифікатів та порядок одержання державного акта на право приватної власності на землю».

25.12.1995 року КСП ім.Щорса отримали Державний акт на право колективної власності на землю з додатком списку осіб, які мають право на земельну частку пай. Всі зміни до додатку вносяться та затверджуються загальними зборами уповноважених членів колективного сільськогосподарського підприємства. Зміни та доповнення до Додатку 1 були внесені 03.03.1997 року.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) КСП ім.Щорса видані Лисянською районною державною адміністрацією 20.11.1997 року.

Згідно записів Трудової книжки ОСОБА_1 , вона прийнята в члени КСП ім.Щорса 01.11.1997 року.

Отже на момент формування списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю КСП ім.Щорса, видачі самого Державного акта та врешті і видачі сертифікатів, вона не була членом КСП, внаслідок чого і не була включена до Додатку, а тому не набула права на земельну частку пай.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 1997 року по 2000 рік працювала у КСП ім. Щорса та після реорганізації колгоспу у період з 2000 по 2003 рік працювала в ТОВ «Кристал» с.Смільчинці Лисянського району Черкаської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області №232 від 26.10.2020 року, трудовою книжкою серії НОМЕР_1 та архівною довідкою Трудового архіву смт.Лисянка Лисянського району Черкаської області від 15.10.2020 року №397.

Відповідно до повідомлення Відділу Держгеокадастру у Лисянському районі № 29-23-0.290-169/107-20 від 01.10.2020 року ОСОБА_1 не була внесена в списки громадян-членів (пайовиків) КСГП ім.Щорса с.Смільчинці Лисянського району Черкаської області. Державний акт на право колективної власності на землю виданий КСГП ім.Щорса с.Смільчинці зареєстровано 25.12.1995 року серії ЧР №10-21.

Середній розмір земельної частки (пай) по Смільчинецькій сільській раді становить 2.78 умовних кадастрових гектарів.

Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Згідно із частиною 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту даних норм випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов:

- перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства;

- отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю;

- включення особи до списку, доданого до цього акта.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до «Практики розгляду судами земельних спорів» від 01.09.2003 року, узагальненої Судовою Палатою у цивільних справах Верховного Суду України, суд вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), повинен з`ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта.

Таке право виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством (товариством, кооперативом) державного акта на право колективної власності на землю. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. Якщо трудові відносини осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались в ньому на час приватизації землі.

З трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.06.1981 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була прийнята в члени КСП ім. Щорса в с.Смільчинці 01.11.1997 року.

З архівної довідки трудового архіву смт.Лисянка від 15.10.2020 року №397 вбачається, що у документах архівного фонду колгоспу ім.Щорса КСГП ім.Щорса, ТОВ «Кристал» с.Смільчинці Лисянського району Черкаської області у книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1997-2003 роки є дані про відпрацьовані людино-дні ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області від 26.10.2020 року №232, ОСОБА_1 працювала різноробочою у КСП ім. Щорса с.Смільчинці Лисянського району у період з 01.11.1997 року по 2000 рік.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, розпаювання земель КСП ім. Щорса, в якому працювала позивач та була його членом, відбулося в 1995 році, 25.12.1995 року КСП ім.Щорса с.Смільчинці Лисянського району було видано державний акт на право колективної власної на землю.

Позивач же в члени КСП ім.Щорса була прийнята лише 01.11.1997 року, тобто вже після видачі державного акта на право колективної власності на землю, що не дає їй права у відповідності до Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» на отримання земельного паю.

Враховуючи те, що під час проведення розпаювання земельних часток членів КСП ім. Щорса, отримання 25.12.1995 року КСП ім.Щорса державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.Щорса ОСОБА_1 не працювала в КСП ім.Щорса і на час розпаювання земель КСП ім.Щорса в 1995 році вона не була членом даного колективу, тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 16, 319, 392 ЦК України, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» ст.ст.4,5,12,13, 19, 81, 82, 141, 200,206, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лисянської селищної ради с.Смільчинці Звенигородського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ 3 у Звенигородському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання права на земельну частку (пай) - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В.Бесараб