ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/787/20 Головуючий суддя І інстанції Шахова В. В.
Провадження № 22-ц/818/1925/22 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: визнання права власності
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

за участю секретарів судового засідання Волошиної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Фуженкова Костянтина Юрійовича на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Шахової В.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/9 частину житлової квартири,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, третя особа ОСОБА_3 , в якому просив визнати за ним право власності на спірну 1/9 частину житлової квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначив, що спірна частка розташована у двокімнатній ізольованій квартирі загальною площею 51,3 кв.м, житловою площею 30,3 кв.м, що розташована у згаданій квартирі, яку успадкував відповідач після смерті їх матері - ОСОБА_4 на підставі закону, як спадкоємець першої черги, до якої належить також і позивач.

На теперішній час, після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , спірна квартира належить йому, ОСОБА_1 : 2/9 частини квартири - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2020, реєстровий № 277 та - 1/3 частина квартири, на підставі свідоцтва про право власності від 25.01.2005, № б/н, виданого Виконкомом Комсомольської селищної ради; його батькові, третій особі - ОСОБА_3 належить ще 1/3 частина цієї квартири на підставі свідоцтва про право власності від 25.01.2005 № б/н, виданого Виконкомом Комсомольської селищної ради; а право власності на спірну 1/9 частину квартири, його брат і відповідач за даним позовом ОСОБА_2 залишив без належного оформлення свого спадкового права власності та державної реєстрації.

Позивач, як власник більшої частини спірної квартири, неодноразово пропонував відповідачу - своєму братові ОСОБА_2 зареєструвати своє право власності на спадкове майно належним чином та продати частину квартири або йому, або батькові ОСОБА_3 . Але на ґрунті неприязних стосунків між ними виник спір, що надає позивачу з передбачених ст.365 ЦК України підстав ставити перед судом питання про припинення права власності на спірну 1/9 частку та визнання за позивачем права власності за ним у порядку викупу.

Так, спірна 1/9 частина згаданої двокімнатної квартири у розумінні діючого законодавства є незначною, оскільки на цю частину припадає 5,7 кв.м загальної площі та 3,3 кв.м житлової площі квартири; її ринкова вартість відповідно до наданого до суду звіту про оцінку майна №1 Іс-0320/03 складає 21806 грн; спірна квартира є ізольованим житловим приміщенням та складається з двох житлових кімнат та не може буди фактично розділена на три частини, відповідно до кількості співвласників; спільне користування спірною квартирою з відповідачем є неможливим, у зв`язку із виниклими неприязними та конфліктними стосунками між ними. На початку 2020 року між ним та братом виникла сварка, яка призвела до бійки; викликаний наряд поліції припинив злочинні дії відповідача. Крім того, відповідач має право на інше житло, оскільки зареєстрований та фактично мешкає у місті Харкові та має право власності на 1/2 частку квартири. Додатково ОСОБА_2 володіє: 1/6 частиною квартири АДРЕСА_2 та нежитловими приміщеннями підвалу загальною площею 72,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 .

Отже, на думку позивача припинення права відповідача на 1/9 частку у праві власності на спірну квартиру не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та його родини і тому просив суд задовольнити його позов.

Відповідач Комсомольська селищна рада не погодившись із позовом подала відзив на позов, відповідно якого зазначила, що її прав та обов`язків цей спір не стосується оскільки спірна спадщина має свого законного власника. Належним відповідачем у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. У відповідності з роз`ясненням Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року органи місцевого самоврядування можуть бути залучені як відповідачі у справах про спадкування у випадку, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини та у разі коли немає інших спадкоємців. Тому, на думку відповідача в даному спорі Комсомольська селищна рада не є учасником спірних правовідносин і не може бути залучена до участі у справі в якості відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивач не довів належними доказами, в матеріалах справи немає висновку фахівця, про те, що його частку в квартирі неможливо виділити у натурі, а також відсутній висновок про те, що квартира є неподільною річчю. Відповідач вважає, що спільне володіння та користування квартирою можливе, так як позивач не користується квартирою. Також відповідач вважав, що запропонована сума компенсації не достатня для того, щоб він зміг купити навіть кімнату у гуртожитку. На даний час він тимчасово проживає в смт Слобожанському у свого знайомого, а за місцем його реєстрації у АДРЕСА_4 проживає його колишня дружина та донька з сім`єю, іншого житла, крім спірного, у нього немає. Щодо вартості спірної квартири, відповідач вказав, що вона вартує приблизно 450000 грн. Ціна квартири зазначена у висновку оцінювача, штучно занижена, такому висновку довіряти не можливо, у зв`язку з тим, що оцінювач не взяв до уваги усі переваги квартири, також оцінювач вказав фактично ринкову ціну на меншу, ніж спірна, - на 1-кімнатну квартиру в смт Слобожанське.

Позивач надав відповідь на відзив відповідно якої, він просить суд критично віднестись до відзиву відповідача та надати йому належну оцінку в судовому рішенні.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/9 частину житлової квартири.

В апеляційній скарзі адвокат Фуженков К.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та таким, яке підлягає скасуванню.

Вказав, що судом не повно з`ясовані обставини, що мають значення по справі, неправильно встановлені обставини справи, неправильно визначені, відповідно до встановлених судом обставин, правовідносини, а саме тому рішення є незаконним та необґрунтованим.

Послався на те, що суд, маючи сумніви у допустимості доказів по справі або сумніви у добросовісному виконанні позивачем обов`язків щодо доказування, не зобов`язав позивача надати інший доказ вартості спірної квартири. Вважає необґрунтованими висновки суду про недопустимість висновку про оцінку майна виключно зі слів представника відповідача ОСОБА_2 . Також зазначив, що відповідачем не було надано жодного допустимого доказу, який би свідчив про незаконність проведеної оцінки житлової квартири.

Вказав, що для ретельного та обґрунтованого судового розгляду справи, стороною позивача додатково буде надано в суді апеляційної інстанції інший висновок про оцінку майна від 03.11.2021, який було складено іншим сертифікованим оцінювачем.

Інші доводи скарги щодо необхідності застосування судом норми ст. 365 ЦК України повторюють заявлені у позові підстави.

ОСОБА_2 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останню просить залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обґрунтовуючи відзив, вказав, що майже рік з моменту подання позову до розгляду справи по суті, а саме: з 23.03.2020 по 09.03.2021 позивач мав процесуальну можливість вчасно надати до Зміївського районного суду Харківської області докази на підтвердження своїх позовних вимог, серед яких був належний доказ вартості спірного майна.

Послався на те, що в підготовчому судовому засіданні представник відповідача адвокат Оберкович Г.В. декілька разів звертала увагу суду та увагу позивача на недоліки наданого позивачем доказу, що звіт про оцінку майна, який надав позивач до матеріалів справи, як доказ вартості частки квартири, містить безліч значних помилок та зазначила про необхідність викликати в підготовчому судовому засіданні виконавця звіту оцінювача ОСОБА_5 для пояснень з приводу помилок, однак позивач та його представник не скористалися своїм правом та категорично заперечували проти виклику оцінювача та наполягали на тому, що вказаний звіт про оцінку майна, навіть з такими значними помилками, є належним доказом вартості спірного майна. Тобто, про наявність помилок в звіті про оцінку майна, позивачу було відомо та у нього був значний час та можливість виправити помилки в звіті, чи надати до суду новий звіт про оцінку майна, чи клопотати про призначення судової експертизи.

Зазначив, що на 2 сторінці звіту в пункті «Висновок про вартість майна» вказано: суб`єкт оціночної діяльності ТОВ «Міжнародний інститут оцінки «ЛОТ» сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 283/18 від 30.03.2018. На 3 сторінці звіту пункті «Короткий виклад основних фактів» (таблиця) вказано: ТОВ «Міжнародний інститут оцінки «ЛОТ» проводив оцінку на підставі сертифікату суб`єкта оціночної діяльності № 264/15 від 31.03.2015 (дія вказаного сертифікату скінчилась в 2018 році). На 2 сторінці звіту в пункті «Висновок про вартість майна» власники майна вказані не правильно, а саме: ОСОБА_1 2/3 частки; ОСОБА_2 1/3 частка.

Зауважив, що фактично власниками майна є: ОСОБА_1 5/9 частки; ОСОБА_3 3/9 частки; ОСОБА_2 1/9 частка. Власники майна, також вказані не правильно на 3 сторінки звіту пункті «Короткий виклад основних фактів» (таблиця).

Вказав, що частина 3 «Ідентифікація об`єкта оцінки», сторінка звіту 7 абз. 1. вказано:

Будівля, в якій розташований об`єкт оцінки розташована по Салтівському шосе, Московського району м. Харкова, Харківської області. Для району розташування об`єкта оцінки характерна сформована інфраструктура містобудівних, транспортних, побутових, культурних зв`язків міста, в зоні пішої доступності до зупинок міського транспорту.

Зауважив, що фактично будівля, в якій розташований об`єкт оцінки розташована в АДРЕСА_5 має відстань 60 км. Тобто, для району розташування об`єкту оцінки не сформована інфраструктура містобудівних, транспортних, побутових, культурних зав`язків міста, а в зоні пішої доступності тільки зупинки міжміського, а не міського транспорту.

Послався на те, що у частині 3 «Ідентифікація об`єкта оцінки», сторінка звіту 7, абз. 6. Вказано: будинок обладнаний водопроводом гарячим, сміттєпроводом, ліфтами. Фактично: Будинок, в якому розташований об`єкт оцінки має 3 поверхи, в зв`язку з чим не має ліфтів та сміттєпроводів, також в будинку не має гарячого водопроводу. Вода в квартирах нагрівається газовими колонками, про газопровід в звіті оцінки не зазначено.

Частина 3 « Ідентифікація об`єкта оцінки», сторінка звіту 7, останній абзац:

Таблиця під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 в доларах США і в грн. в перерахунку на 1 кв. м. червень 2019 р».

В самій таблиці помилково вказані дані про динаміку середньої ціни пропозиції не на червень 2019 року, а на жовтень 2018 року. Також дані взяті для цін квартир міста Харкова, а не області.

Зазначив, що на ст. 8 Звіту (таблиця) вказані вартісні показники на вторинному ринку житла в м. Харкові в залежності від району міста, зазначені тільки райони міста Харкова. Жодного показника по Харківській області Зміївському чи Чугуївському районі не має, що також є помилкою, яка повинна вплинути на правильність вартості об`єкту.

Вважає, що позбавлення відповідача частки квартири завдасть його інтересам істотної шкоди. Грошова сума, яку хоче компенсувати позивач не відповідає дійсної вартості спірної частки квартири та не забезпечує можливість для відповідача купити в с. Слобожанському навіть дешеву кімнату в гуртожитку.

Зауважив, що позивач без жодної поважної причини не надав до Зміївського районного суду Харківської області належний доказ вартості спірного майна, не клопотав про призначення судової експертизи, а тепер має намір надати до суду апеляційної інстанції новий доказ, відповідач буде категорично заперечувати проти прийняття нового звіту вартості майна судом апеляційної інстанції, так як не існує ніякого виняткового випадку, причин неможливості надання такого доказу в суд першої інстанції, які б об`єктивно не залежали від позивача не має.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Наведеній нормі цивільного процесуального права оскаржене рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 14 т.1)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, до прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 , позивачу ОСОБА_1 належала 1/3 частина спірної квартири, 1/3 частина належала спадкодавцю ОСОБА_4 , 1/3 частина належить третій особі ОСОБА_3 .

Згідно зі спадковим договором від 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 зобов`язався виконувати розпорядження ОСОБА_3 і в разі його смерті набуває право власності на належне йому майно, яке складається з 1/3 частки у праві спільної власності на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_6 . Вказана квартира 2-х кімнатна, загальною площею 51.30 кв.м., житловою площею 30,30 кв.м. Частка квартири належить ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області 25.01.2005 року. Вартість відчужуваного майна сторонами спадкового договору визначено в розмірі 30 000 грн. (а.с.10-12 т.1)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 лютого 2020 року, спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є на 2/3 частки її син ОСОБА_1 , у тому числі з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовився інший спадкоємець першої черги - чоловік спадкодавця ОСОБА_3 ; на 1/3 частку її син ОСОБА_2 . Спадщина складається з 1/3 частки у праві спільної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , (колишня адреса АДРЕСА_7 . Вказана квартира 2-х кімнатна, загальною площею51.30 кв.м., житловою площею 30,30 кв.м. Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки спадкового майна видано ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку не видано ОСОБА_2 (а. с. 13 т. 1)

З технічної характеристики квартири номер АДРЕСА_1 ) вбачається, що це двокімнатна квартира, загальною площею 51.30 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м. (а. с. 15 т. 1)

З наданих квитанцій про сплату житлових-комунальних послуг вбачається, що від імені ОСОБА_4 сплачувались кошти за надання комунальних послуг за адресою АДРЕСА_6 . (а. с. 88-93)

Відповідно до листа приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М., після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , яка на день смерті мешкала за адресою АДРЕСА_6 , надійшли наступні заяви:

18.09.2019 від сина спадкодавця, ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом, заява зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за№401, на підставі якої заведена спадкова справа №178/2019 номер у спадковому реєстрі 64761530;

18.09.2019 від чоловіка спадкодавця ОСОБА_3 , про відмову від спадщини на користь сина спадкодавця, ОСОБА_1 , яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 402;

18.10.2019 від сина спадкодавця, ОСОБА_2 , про прийняття спадщини за законом, яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 449;

08.01.2020 від сина спадкодавця, ОСОБА_2 , про відкликання заяви про прийняття спадщини та про відмову від спадщини, заява зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 2;

28.01.2020 від сина спадкодавця, ОСОБА_2 , про відкликання заяви про відмову від спадщини та про прийняття спадщини, заява зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 25.

Інших заяв про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. (а. с. 149)

Відповідно до звіту про оцінку майна №11-с-0320/03, розробленого Міжнародним інститутом оцінки «Лот» від 05 березня 2020 року, ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме квартири номер АДРЕСА_1 складає 196 260 грн без врахувань ПДВ. Як вбачається з зазначеного висновку у розділі 3 «Ідентифікація об`єкта оцінки» зазначається будівля, яка розташована по АДРЕСА_8 та відповідно в цьому розділі перераховані характеристики притаманні району розташування об`єкта. Також у вказаному розділі зазначено, що будинок підключено до телефонної мережі та обладнано водопроводом (холодним, гарячим), каналізацією, опаленням ТЕЦ, електроосвітленням, радіотрансляційною мережею, сміттєпроводом, ліфтами, телевізійною антеною колективного користування. Крім того, у висновку приведено таблицю вартісних показників на вторинному ринку житла м. Харкова.

У судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_6 , яка пояснила, що вона проживає за адресою АДРЕСА_9 та є сусідкою сім`ї ОСОБА_7 . До смерті ОСОБА_4 вона часто бачила ОСОБА_8 у квартирі, а ОСОБА_9 бачила зрідка. Після того як померла ОСОБА_4 , син ОСОБА_9 забрав до себе проживати батька. Зараз у квартирі ніхто не проживає. Квартира є двокімнатною високогабаритною, ліфту та сміттєпроводу у будинку не має. Також свідок пояснила, що на її думку така квартира може коштувати 15000 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позову, дослідивши наявні матеріали наданого позивачем висновку оцінювача про вартість майна від 05.03.2020, суд зазначив, що він містить істотні розбіжності, що виключають можливість прийняти його в якості належного доказу вартості спірного майна, виходячи з наступного.

Так, згідно з викладеними у зазначеному висновку даними, об`єктом оцінки є двокімнатна квартира номер АДРЕСА_1 . Натомість у розділі 3 «Ідентифікація об`єкта оцінки» зазначається, що будівля розташована по АДРЕСА_8 та відповідно в цьому розділі перераховані характеристики притаманні району розташування об`єкта у місті Харкові. Також у вказаному розділі зазначено, що будинок підключено до телефонної мережі та обладнано водопроводом (холодним, гарячим), каналізацією, опаленням ТЕЦ, електроосвітленням, радіотрансляційною мережею, сміттєпроводом, ліфтами, телевізійною антеною колективного користування. Крім того, у висновку приведено таблицю вартісних показників на вторинному ринку житла м. Харкова. Проте, в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначила, що у будинку, де розташована спірна квартира, ліфту та сміттєпроводу немає.

Наведені розбіжності у висновку є суттєвими, у зв`язку з чим суд відхилив наведений висновок як неналежний, недостатній та недостовірний доказ по справі.

Суд також врахував, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості виділення в натурі 1/9 частки у спірній квартирі, а також вартості спірної квартири, що виключає можливість встановити вартість її 1/9 частки, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за їх недоведеністю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 1 ст. 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 83 ЦПК України передбачає наступний порядок подання доказів:

1. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

2. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

3. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

4. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

5. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

6. У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин.

7. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів.

8. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

9. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

10. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

11. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Частино першої статті 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Суд правильно та відповідно до вимог згаданих норм ст.ст. 79-81 ЦПК України відхилив висновки оцінювача про вартість спірної 1/9 частки як такі, що не є належним чином обґрунтовані та не містять коректних вихідних даних, які відповідають особливостям спірної квартири щодо її конструктивних характеристик та її реального місцезнаходження. Суду також всупереч цих процесуальних вимог не були надані позивачем докази про те, що викуп спірної частки квартири не істотної шкоди відповідачу співвласнику житла, оскільки наявність у відповідача іншого житла ним не доведена, як і ринкова вартість спірної частки квартири та технічна неможливість її окремого використання відповідачем. Наведені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу вищевказані доводи є обґрунтованими та спростовують заперечення апеляційної скарги проти законності та обґрунтованості рішення суду.

Всупереч свого процесуального обов`язку, визначеного у згаданій нормі ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивач вчасно не надав до суду належних і допустимих у розумінні ст.ст. 79-80 ЦПК України доказів на підтвердження сукупності визначених у ст. 365 ЦК України підстав для припинення права власності відповідача на спірну 1/9 частку квартири. Апелянт не довів в суді апеляційної інстанції, що у суду першої інстанції були підстави для самостійного витребування доказів, оскільки у справі відсутні відомості про недобросовісну поведінку сторін у доведенні підстав своєї процесуальної позиції по справі. Наведені з цього приводу доводи апеляційної скарги є безпідставними, а посилання на необхідність прийняття нового доказу проведеної після розгляду справи в суді першої інстанції нової оцінки спірної частки квартири не відповідають принципу змагальності та положенням ст.ст. 83, 84 ЦПК України про порядок розкриття доказів в суді першої інстанції.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги не знайшли свого підтвердження, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін,

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді колегії І.В. Бурлака.

А.В. Котелевець.