У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.01.2022 Справа №607/24203/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до КНП «Тернопільський обласний комунальний перинатальний центр «Мати і дитина» про поновлення на роботі, оплати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до КНП «Тернопільський обласний комунальний перинатальний центр «Мати і дитина» про поновлення на роботі, оплати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Таким чином, в порушення вимог ст.175 ЦПК України, позивачем до позову не долучено обґрунтованого розрахунку суми, що стягується (наявне лише прохання стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 листопада 2021 року до дня відновлення на роботі.).

Також, в порушення вимог п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зміст позовних вимог в частині відновлення роботи бактеріологічної лабораторії у КНП «Тернопільський обласний комунальний перинатальний центр «Мати і дитина» в повному обсязі і привести до галузі застосування відповідно «Правил влаштування і безпеки роботи в лабораторіях (відділах, відділеннях мікробіологічного профілю)» (державні санітарні правила -ДСП 9.9.5-080-2002), для суду є незрозумілим, оскільки позивачем не зазначено в чому саме полягає порушення саме її прав, оскільки діяльність лабораторії відноситься до компетенції дирекції КНП «Тернопільський обласний комунальний перинатальний центр «Мати і дитина», а не позивача.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої стаття 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи із 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових правовідносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі N 6-1121цс16.

Таким чином, позивачем заявлено такі позовні вимоги:

1) відновити роботу бактеріологічної лабораторії у КНП «Тернопільський обласний комунальний перинатальний центр «Мати і дитина» в повному обсязі і привести до галузі застосування відповідно «Правил влаштування і безпеки роботи в лабораторіях (відділах, відділеннях мікробіологічного профілю)» (державні санітарні правила -ДСП 9.9.5-080-2002), яку позивачу необхідно конктеризувати;

2) поновити позивача, ОСОБА_1 , на посаду лікаря бактеріолога з 26.11.2021 (в цій частині позивач звільнена від сплати судового збору);

3) скасувати незаслужено винесену догану згідно наказу №23-К від 18.04.2021, (яка є вимогою немайнового характеру);

4) стягнути з відповідача за невиплату грошових коштів за напруженість у роботі 30% посадового окладу (6061 грн.) за виконану роботу з січня 2021 року у сумі 20000 грн. (яка є вимогою майнового характеру);

5) стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 листопада 2021 року до дня відновлення на роботі, відповідно до ст.. 235 КЗпП України (яка є вимогою майнового характеру);

6) стягнути з відповідача 1 000 000 грн. завданої моральної шкоди тривалого періоду (яка є вимогою майнового характеру).

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, яку позивач визначила у грошовому вимірі - 1 000 000 гривень. Проте, Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц зазначив, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою.

Отже, позивач повинна сплатити судовий збір за дві позовні вимоги не майнового характеру та за позовну вимогу майнового характеру, оскільки, як уже було зазначено, справи «за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин», було виключено з категорії пільгових.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11 350, 00 грн.). (ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, за вимогу майнового характеру з ціною позову в розмірі 1 020 000 гривень, ОСОБА_1 необхідно було сплатити судовий збір в сумі 11 350, 00 гривень.

Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Тому, за вимогу немайнового характеру, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 908, 00 гривень.

Таким чином, позовна заява не відповідає вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України, оскільки позивачем не сплачено судовий збір відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме:

1)конкретизувати зміст позовних вимог в частині відновлення роботи бактеріологічної лабораторії у КНП «Тернопільський обласний комунальний перинатальний центр «Мати і дитина» в повному обсязі і привести до галузі застосування відповідно «Правил влаштування і безпеки роботи в лабораторіях (відділах, відділеннях мікробіологічного профілю)» (державні санітарні правила -ДСП 9.9.5-080-2002);

2)сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі 11 350, 00, та надати суду оригінал квитанції про його сплату;

3)сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 908,00 гривень та надати суду оригінал квитанції про його сплату.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 261 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до КНП «Тернопільський обласний комунальний перинатальний центр «Мати і дитина» про поновлення на роботі, оплати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяВ. М. Позняк