Справа № 953/6176/20
УХВАЛА

"07" липня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

при секретарі Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Сіщука Володимира Васильовича, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника,-

встановив:

До суду надійшло вказане подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Сіщука В.В., в якому він просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань по ЗВП №65535203 з примусового виконання виконавчих листів №953/6176/20 від 13.05.2021 виданих Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 176000 грн., витрат пов`язаних з розглядом справи в розмірі 2400 грн., та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне, що на примусовому виконанні перебуває ЗВП №65535203 з примусового виконання виконавчих листів №953/6176/20 від 13.05.2021 виданих Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 176000 грн., витрат пов`язаних з розглядом справи в розмірі 2400 грн., та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. 21.05.2021 виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. Боржник на виклики приватного виконавця не з`являється. 16.07.2021 виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на частку у статутному капіталі ТзОВ «ЕНТЕОС», та 04.08.2021 винесено постанову про розшук майна боржника, а саме оголошено в розшук транспортний засіб марки Ford Transit н.з. НОМЕР_1 , що належить боржнику. У боржника відсутнє будь-яке нерухоме майно, та наявні відкриті рахунки у банківських установах, та боржник був задокументований паспортом для виїзду за кордон. Заборгованість на даний час залишається не погашеною, що на думку виконавця, полягає у умисному, свідомому невиконанні ним обов`язків зі сплати боргу, що стало підставою для звернення з вказаним поданням.

За вимогами ч.4 ст. 441 ЦПК України, суд розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб. Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку.

Розглянувши подання приватного виконавця, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2020, зокрема стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 176000 грн., витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 2400 грн., та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Постановою Харківського апеляційного суду від 05.04.2021 вказане рішення залишено без змін.

13.05.2021 представником позивача отримано три виконавчі листи на виконання вказаного рішення суду, які пред`явлені до виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Сіщуку В.В., за якими відкриті виконавчі провадження, та об`єднані в ЗВП № 65511302.

Приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, постанову про арешт майна боржника.

Боржникові на праві власності належить транспортний засіб Ford Transit н.з. НОМЕР_1 , який постановою приватного виконавця оголошений у розшук.

У боржника відсутнє будь-яке нерухоме майно, та наявні відкриті рахунки у банківських установах, на яких відсутні грошові кошти, оскільки постанови про арешт коштів боржника залишені без виконання банківськими установами, та боржник був задокументований паспортом для виїзду за кордон.

На виклики виконавця боржник не з`являється, за місцем проживання відсутній, про що свідчать акти приватного виконавця надані до суду.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

За ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено в ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)до виконання зобов`язань.

Згідно п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межи України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов`язань.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, покладається, в даному випадку, на приватного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням, оскільки саме він зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у

вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», яке вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону №3857-ХІІ та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Аналізуючи зазначене та враховуючи, що з матеріалів справи не встановлено в чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду, та не доведено можливість виїзду боржника за межі України саме з метою ухилення від виконання рішення суду, оскільки доказів його перетину надано не було, та на разі законодавцем встановлена заборона на виїзд чоловікам за кордон у зв`язку з введенням військового стану в Україні, а тому в задоволенні подання слід відмовити. Також, до подання не долучено жодних доказів, з яких можливо було б зробити висновок чи дійсно мало місце ухилення боржника від виконання рішення суду, яке полягає в тому, що останній вчиняє будь-які свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні при тому, що виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Відсутні такі відомості й у змісті подання, при чому за весь період часу боржником не було отримано жодного документу від приватного виконавця, а інших даних матеріали подання не містять.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 260, 261, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Сіщука Володимира Васильовича, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - відмовити.

Роз`яснити приватному виконавцю, що він не позбавлений права в процесі виконавчого провадження на повторне звернення до суду із спірного питання у випадку вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо встановлення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали у зв`язку з введенням воєнного стану виготовлено 07 липня 2022 року.

Суддя - Г.А. ЗУБ