Справа № 447/2490/21 Головуючий у 1 інстанції Павлів В.Р.
Провадження № 22-ц/811/3961/21 Доповідач в 2-й інстанції Ніткевич А. В.
УХВАЛА

05 січня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ніткевича А.В. від розгляду цивільної справи № 447/2490/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської об"єданої територіальної громади Стрийського району Львівської області, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди за дії вчинені складанням акту обстеження присадибної ділянки від 23 травня 2008 року не постійною депутатською комісією Дроговизької сільської ради,- встановив:

В провадженні Львівського апеляційного суду знаходиться цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2021 року.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2021 року залишено без руху, апелянту запропоновано сплатити судовий збір у розмірі визначеному законом. Одночасно ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Копія ухвали від 17.11.2021 надіслана ОСОБА_1 за вказаною ним адресою та як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримана останнім 08.12.2021.

20.12.2021 на адресу апеляційного суду надійшло дев`ять заяв ОСОБА_1 , вісім з яких про постановлення окремої ухвали щодо судді Ніткевича А.В. та одна про відвід судді Ніткевича А.В. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

У заяві про відвід позивач покликається на отримання ухвали суду від 17.11.2021 лише 08.12.2021, у чому вбачає порушення суддею ч. 2 ст. 272 ЦПК України, не зазначення у вступній частині ухвали місця постановлення такої.

Окремо зазначає, що ним не подавалося клопотання про зменшення судового збору, а про звільнення від сплати такого, тому ухвала суду, якою його зобов`язано сплатити судовий збір у розмірі 454 грн, постановлена з порушенням ЗУ «Про судовий збір» та положень ЦПК України, оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.07.2021 складає 2292,00 грн., тому 0,2 розміру прожиткового мінімуму становить 458,00 грн.

Також, зазначає про відсутність «апелянта», як фізичної особи, тобто про помилковість написання даного слова, відтак неможливість отримання «апелянтом» довідки про доходи за попередній рік, при цьому зазначає про своє незадовільне матеріальне становище та просить звільнити його від сплати судового збору.

Відповідності до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

За таких обставин розгляд заяви здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю доповідача та перевіривши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Частиною другою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 40 ЦПК, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (абзац другий частини третьої статті 40 ЦПК).

За вимогами частини сьомої статті 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Враховуючи наведені вище норми процесуального закону й те, що провадження у даній справі не відрито, заява ОСОБА_1 про відвід судді підлягає розгляду в порядку, визначеному абзацом першим частини третьої статті 40 ЦПК України.

В свою чергу, колегія суддів в складі головуючого - судді Ніткевича А.В., суддів: Бойко С.М., Копняк С.М., з 17.12.2021 по 31.12.2021 перебувала у щорічній основній відпустці, а крім цього суддя Бойко С.М. у відпустці тривалістю один день 04.01.2022.

Відтак, заява вирішується невідкладно, після закінчення відпусток.

Так, підстави для відводу судді визначені статтями 36, 37 ЦПК України.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 3 ст. 39 ЦПК України).

Із заяви ОСОБА_1 про відвід вбачається, що останній фактично не погоджується із відмовою у задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору та залишенням його апеляційної скарги без руху, тобто процесуальними рішеннями судді, зокрема, на стадії відкриття апеляційного провадження.

В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З огляду на наведені вище норми процесуального закону, незгода сторони з процесуальним рішенням суду, а також рішенням суду в іншій справі, не може бути підставою для відводу судді.

В свою чергу, суд звертає увагу на те, що відповідні процесуальні дії були вчинені, як це вимагає ЦПК України.

Так, не заслуговує на увагу покликання заявника щодо порушення, на його думку, вимог ч. 2 ст. 272 ЦПК України, оскільки така регулює питання видачі копії скороченого судового рішення учасникам справи за їхньою заявою, у разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення.

Натомість, ухвала від 17.11.2021 (якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху) була постановлена поза межами судового засідання, тобто не проголошувалася, відтак порядок надсилання такої врегульовано ч. 5 цієї ж статті, а днем вручення такої є день вручення судового рішення під розписку.

Як зазначалося вище, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 08.12.2021 є свідченням дотримання судом відповідних вимог процесуального закону.

Не заслуговують на увагу і доводи заяви про те, що апелянт ОСОБА_1 не подавав клопотання про зменшення судового збору, висновок про що останній робить з врахуванням визначеного судом обов`язку сплатити судовий збір у розмірі 454 грн, при цьому, оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.07.2021 складає 2292,00 грн., тому, на його думку, 0,2 розміру прожиткового мінімуму становить 458,00 грн., який підлягає сплаті.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі, тому визначений апелянтом розмір судового збору з врахуванням розміру прожиткового мінімуму станом на 01.07.2021, є наслідком суб`єктивного розуміння ОСОБА_1 вимог закону.

При цьому, місцезнаходження Львівського апеляційного суду є загальновідомим, тому відсутність в ухвалі про залишення без руху апеляційної скарги, місця постановленнятакої не є обставиною, яка б могла свідчить про підставність поданої ОСОБА_1 заяви чи грубе порушення норм процесуального права судом.

В свою чергу, виявлення заявником факту помилкового написання відповідного слова чи словосполучення може мати відповідні наслідки визначені процесуальним законом (ст. 269 ЦПК України), а не свідчити про наявність підстав для відводу судді.

Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 39 ЦПК України встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Таким чином, виходячи зі змісту ч. 4 ст. 39 ЦПК України, заявляючи відвід на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, заявник зобов`язаний надати докази щодо наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Однак, жодних доказів про неупередженість чи необ`єктивність судді Ніткевича А.В., заявником не надано.

Також суд звертає увагу заявника на практику Європейського суду з прав людини в контексті неупередженості судді, який визначає два аспекти «неупередженості»: по-перше, суддя повинен бути суб`єктивно вільний від особистих упереджень або пристрасті, по-друге, він повинен бути об`єктивно неупереджений, тобто гарантовано виключати будь-які обґрунтовані сумніви щодо цього.

У контексті об`єктивного критерію окремо ЄСПЛ відзначає поведінку суддів, а саме необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Оскільки наведені заявником обставини стосуються його незгоди із процесуальним рішенням судді, такі не можуть бути підставами для відводу судді у розумінні пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України і не вказують на упередженість або необ`єктивність судді у розгляді даної справи.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, а тому, відповідно до абзацу першого частини третьої статті 40 ЦПК України, вирішення питання про відвід судді за заявою ОСОБА_1 необхідно передати іншому судді, який не входить до даного складу суду, і визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати заявлений ОСОБА_1 відвід судді Ніткевича А.В. необґрунтованим.

Вирішення питання про відвід судді Ніткевича А.В. передати на розгляд іншого судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, визначення якого провести в порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк