Єдиний унікальний номер 725/1199/22
Номер провадження 2/725/162/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2022

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Галичанського О.І.

при секретарі Симик І.М.,

за участю сторін по справі,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( жителя АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод у користуванні майном,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаним позовом.

Посилалася на те , що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 25.11.2010 року їй належить житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_3 , а також земельна ділянка на якій знаходиться даний житловий будинок.

Стверджує, що вздовж межі із земельною ділянкою по АДРЕСА_3 , розташована господарська будівля по АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку експерта №137 , за результатами проведення інженерно-технічної експертизи , наявністю господарської будівлі, розташованої на земельній ділянці по АДРЕСА_4 біля межі із земельною ділянкою АДРЕСА_3 , порушуються вимоги ДБН.

Додає , що для усунення наявних порушень ДБН необхідно повністю демонтувати господарську будівлю по АДРЕСА_4 .

Вказує, що господарська будівля по АДРЕСА_4 , що належить відповідачу, побудована із численним порушенням будівельних норм та порушує право користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи наведене , просить суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_3 шляхом демонтажу господарської будівлі , розташованої на земельній ділянці по АДРЕСА_4 , стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору та витратами на проведення експертизи.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив задовільнити позов.

У судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Додатково пояснив , що позивачка у 2010 році робила добудови на власній земельній ділянці, розширюючи цю ділянку , вона наблизилась до межі, де знаходиться спірна будівля/ споруда, самовільно зрізала , розташовані на ній водостічні труби. Самовільно просунулась на 40 см на нейтральну межу.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши позицію сторін щодо предмету спору , приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає , виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

З ч.1 ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема, ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 являється власником ( форма власності - приватна) житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 (а.с.12 ).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , ОСОБА_3 також належить на праві власності ( форма власності- приватна) земельна ділянка за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою : АДРЕСА_3 , площею 0,0369 га.

Згідно Висновку експерта № 137 від 25.06.2021 року , складеного судовим експертом Ощипко О.О., наявністю господарської будівлі, розташованої на земельній ділянці по АДРЕСА_4 , біля (в безпосередній близькості) межі із земельною ділянкою АДРЕСА_3 , порушуються вимоги ДБН (Державних будівельних норм) Б.2,2-12:2019 « Планування та забудова територій» , згідно якого відстань від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку/ будівлі до меж суміжної земельної ділянки слід приймати не менше ніж 1.0 м. і при цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно- технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок, а фактична відстань становить від 0,03 до 0,14 м, заходи щодо відведення атмосферних опадів не вжито . Для усунення наявних порушень державних будівельних норм необхідно повністю демонтувати господарську будівлю , розташовану на земельній ділянці по АДРЕСА_4 , біля ( в безпосередній близькості) межі із земельною ділянкою АДРЕСА_3 , оскільки дана будівля повністю знаходиться на відстані менше 15м від найближчих зовнішніх стін житлового будинку літ. А по АДРЕСА_3 . Наявність господарської будівлі розташованої на земельній ділянці по АДРЕСА_4 , біля (в безпосередній близькості) межі із земельною ділянкою АДРЕСА_3 призводить до потрапляння води, що випадає на її покрівлю на земельну ділянку АДРЕСА_3 та не призводить до суттєвого зменшення природного освітлення. ( а.с. 16-24).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суміжна земельна ділянка під АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 ( а.с. 54)

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Матеріалами справи не підтверджено факту , порушення прав позивачки на мирне володіння своїм майном . Відповідно до неспростованих доказів відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_1 свідомо демонтувала інженерні споруди водовідведення на задній стороні та стінці спірної споруди, самовільно розширила свою земельну ділянку, захопивши частину нейтральної межі.

Крім того , відповідно до листа Інспекціїї державного архітектурно- будівельного контролю від 12.03.2021 року , ОСОБА_1 роз`яснено , що відповідно до даних Реєстру будівельної діяльності , відсутня інформація щодо документів дозвільного характеру, які б надавали право на виконання будівельних робіт або засвідчували прийняття у експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою : АДРЕСА_4 .

Відповідно до технічної документації на будинковолодіння за адресою : АДРЕСА_4 , а саме : схеми розташування будівель та споруд, характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами , топографічним планом ( а.с. 58-60), спірний сарай , який просить знести позивачка , був збудований у 1989 році та внесений до складу господарських будівель за адресою : АДРЕСА_4 .

Згідно матеріалів справи , будинок за адресою : АДРЕСА_4 складається з квартир. Земельна ділянка , на якій він розміщений також належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Позивачем не обґрунтовано та не надано доказів того , що спірний об`єкт було збудовано відповідачем ОСОБА_2 та не залучено до кола осіб - відповідачів , усіх співвласників будинковолодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_4 .

Крім того , згідно матеріалів справи , позивачка набула у власність своє майно 25.11.2010 року , тобто фактично на момент набуття права власності позивачкою , спірна будівля була наявною , згідно технічної документації , яку надано відповідачем.

Жодним доказом , який надано позивачкою не обґрунтовано порушення її прав , не надано доказів завдання їй шкоди саме у результаті розміщення даної споруди, не обґрунтовано підстав для знесення даної споруди .

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що будь яких переконливих доказів на підтвердження своїх вимог позивачем не надано, на підставі об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі матеріалів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши подані сторонами докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню,через їх необгрунтованість.

Відповідно ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-77,81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 328, 387 ЦК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський