Справа № 236/5292/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" січня 2022 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області Бікезіна О.В., ознайомившись зі змістом позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, визнання права власності позивачки на об`єкт нерухомого майна, доданих до позову матеріалів,

ВСТАНОВИЛА:

29.12.2021 року позивачка звернулася до Краснолиманського міського суду з позовною заявою до відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просить припинити право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю аптеки, розташовану в АДРЕСА_1 Товариства покупців, членами якого були сторони та ОСОБА_5 (яка померла), визнати за нею право власності на даний об`єкт нерухомості.

В обґрунтування позову зазначила, що нею разом із відповідачами та ОСОБА_5 з метою придбання в процесі приватизації нерухомого майна, відповідно до Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств», в 1995 році було утворене Товариство покупців. На підставі договору купівлі-продажу від 14.09.1995 № 1073 Товариство покупців придбало у Донецького регіонального відділення Фонду державного майна об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю аптеки, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

18.12.1995 року члени товариства прийняли рішення про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека № 175» та в якості внеску до статутного фонду кожен з засновників передав придбаний об`єкт нерухомості та грошові кошти. Керівником товариства стала ОСОБА_1 .

В подальшому зі складу ТОВ «Аптека № 175» вийшли: 15.02.2000 року ОСОБА_5 ; 19.08.2000 року ОСОБА_4 ; 11.10.2010 року ОСОБА_3 , які залишили свій вклад в товаристві та фактично відмовилися від права власності. 12.08.2021 року ОСОБА_2 передав частку в статутному фонді товариства позивачці за договором дарування.

20.12.2021 року єдиний учасник ТОВ «Аптека 175» ОСОБА_1 прийняла рішення про припинення юридичної особи, про що внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Позивачка вважає, що на теперішній час є фактичним власником нежитлової будівлі аптеки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , проте здійснювати своє право власності вона не може, так як відповідно до ст. 347 ЦК України припинення права власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, а в свідоцтві про право на власність відповідачі не поіменовані. Іншим способом захистити своє право власності, ніж в судовому порядку вона не може.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі, у зв`язку з наступним.

Відповідно до частини 1 статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Порядок ліквідації юридичної особи передбачений статтею 111 ЦК України.

Так, згідно частин 4, 8, 12 статті 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. У випадках, установлених законом, ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що припиняється.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів (у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування), передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом.

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників передбачені Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Так, пунктом 4 статті 5 даного Закону передбачено, що учасники товариства мають право отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (зі змінами).

Так, згідно з п. 14 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Отже, у випадку ліквідації юридичної особи учасник товариства набуває право власності на майно товариства на підставі акту цивільного законодавства (ч. 12 ст.111 ЦК України).

Згідно з Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень:

6. Державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

7. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком.

49. Для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею у власність фізичним та юридичним особам майна у результаті припинення (ліквідації чи реорганізації) юридичної особи або виділу з неї нової юридичної особи подаються:

1) документ, що посвідчує право власності юридичної особи на майно, що передається у власність фізичним та юридичним особам (крім випадку, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) ліквідаційний баланс, затверджений засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи, та письмова заява таких осіб, яким передано нерухоме майно юридичної особи, що припиняється, про розподіл між ними такого майна або рішення відповідного органу про подальше використання зазначеного майна (у разі ліквідації юридичної особи);

3) передавальний акт, затверджений засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, який прийняв рішення про злиття, приєднання або перетворення юридичної особи (у разі злиття, приєднання або перетворення юридичної особи);

4) розподільний баланс, затверджений засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, який прийняв рішення про поділ юридичної особи або виділ з неї нової юридичної особи (у разі поділу юридичної особи або виділу з неї нової юридичної особи).

Згідно з даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.10.2021 року засновниками (учасниками) ТОВ «Аптека 175» прийнято рішення про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації; державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті її ліквідації відбулася 20.12.2021 року.

Проте з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку не зверталася для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею у її власність як фізичної особи (учасника товариства) майна, що залишилося після розрахунків з кредиторами, у результаті ліквідації юридичної особи -ТОВ «Аптека 175», відмови у такій реєстрації не отримувала.

Суддя вважає, що в даному випадку, позивачка фактично намагається перекласти функції, встановлені законом для уповноважених органів, на суд, що є неприпустимим, оскільки відповідні алгоритми та механізми державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею у власність фізичним та юридичним особам майна у результаті ліквідації юридичної особи чітко встановлені, а судове рішення не може підміняти законодавство, яке чітко регламентує певні правовідносини.

Згідно постанови Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 826/20221/16 поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в широкому значенні, тобто як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Крім того, суддя зазначає таке.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Справи, що належать до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України, за змістом пунктів 3, 4, 15 частини першої якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Натомість, відповідно до положень статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналізуючи положення пункту 4 частини першої статті 20 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду в пункті 37 постанови від 03.11.2020 у справі N 922/88/20 (провадження N 12-59гс20) дійшла висновку, що справи, в спорах щодо правочинів незалежно від їх суб`єктного складу, що стосуються акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав у юридичній особі, підлягають розгляду господарськими судами. Винятком є спори щодо таких дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення сімейних і спадкових прав та обов`язків, які мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Суддя відмічає, що даний спір ґрунтується на факті припинення юридичної особи ТОВ «Аптека 175» та його правових наслідках, в тому числі, щодо розподілу нерухомого майна, яке використовувалося в господарській діяльності товариства та залишилося після його ліквідації.

Предметом спору в цій справі є вимоги учасника господарського товариства ( ОСОБА_1 ) про припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, учасників, які вибули з товариства ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) та визнання права власності позивачки на об`єкт нерухомого майна, що підлягає розподілу між засновниками за наслідками ліквідації товариства.

За визначенням, наведеним в ст. 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Щодо правового режиму майна товариства Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 року у справі № 916/2813/18 зазначила, що право власності на майно, передане учасниками господарського товариства як вклад, належить товариству, а не його учасникам (засновникам).

Проаналізувавши предмет та підстави позову у цій справі, дослідивши характер прав позивачки, на захист яких подано даний позов, суддя дійшла висновку, що заявлені вимоги направлені на отримання активів ліквідованого товариства, отже, звернення до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту корпоративних прав, тому такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочиства.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин, оскільки з вищевикладеного вбачається, що зазначена позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, зважаючи на викладені положення норм законодавства та заявлені вимоги, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 186, 258-261, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, визнання права власності позивачки на об`єкт нерухомого майна.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження, надіслати позивачці разом з позовною заявою та позовними матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя -