РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:754/14464/21

Провадження №: 2/755/2893/22

"27" липня 2022 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Коваленко І.В.,

при секретарі судового засідання - Назаровій І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання,

в с т а н о в и в:

20 вересня 2021 року до Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання. Свої вимоги мотивував тим, що 29 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №31-6DD/11-2005И, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 60 000,00 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, на день укладення договору, складає 303 000 грн. 00 коп. в термін до 29.11.2026 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних. В забезпечення виконання грошового зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №31-6DD/11-2005И 29 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Прокудіною Л.Д., зареєстрований в реєстрі за № 3403-у відповідно до якого відповідач передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .12 грудня 2011 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №31-6DD/11-2005И від 29 листопада 2005 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 . Крім того, 12 грудня 2011 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги за договором іпотеки від 29 листопада 2005 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 . Згідно п. 2.4.7. договору іпотеки іпотекодавець зобов`язаний не реєструвати в житлових приміщеннях, що складають предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без іпотекодержателя. Даний пункт договору вважається дійсним тільки у випадках, якщо предметом іпотеки за цим договором є житлова нерухомість. Реєстрація відповідачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була здійснена після укладення договору іпотеки та без отримання згоди іпотекодержателя. У зв`язку з чим позивач просить визнати незаконною реєстрацію відповідачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в предметі іпотеки, а саме, квартирі АДРЕСА_1 ; відновити становище, яке існувало до порушень, та скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у нерухомому майні, яке є предметом іпотеки, а саме у квартирі АДРЕСА_1 .

29 вересня 2021 року ухвалою Деснянського районного суду міста Києва головуючим суддею ОСОБА_5 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

03 листопада 2021 року відповідно до розпорядження керівника апарату суду Л.В.Зубець щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ № 372, у зв`язку з прийняттям 19.10.2021 року Вищою радою правосуддя рішення №2087/0/15-21 про звільнення судді Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_5 , призначено повторний автоматизований розподіл справи 754/14464/21 та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено Панченко О.М.

05 листопада 2021 року ухвалою Деснянського районного суду міста Києва цивільну справу 754/14464/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання, передано за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва.

12 квітня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу 754/14464/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику/повідомлення сторін).

Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

28 квітня 2022 року відповідач ОСОБА_1 направив через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду міста Києва відзив. Позовні вимоги не визнає та просить в задоволені позову відмовити з огляду на те, що дійсно відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 після укладення договору іпотеки № 31-6DD/11-2005H від 29.11.2005 року, однак позивач не надає доказів, з якого саме часу відбулася реєстрація відповідачів. Окрім того, позивач не надав доказів, що реєстрація відповідачів відбулась після отримання позивачем прав іпотекодержателя, а саме з 12 грудня 2011 року. Положення іпотечного договору, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, не передбачають заборони для відповідачів на реєстрацію в квартирі, яка є предметом іпотеки, а право батьків, як опікунів на реєстрацію за місцем свого проживання своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними чотирнадцяти років, це право гарантоване Законом, яке не може бути обмежене жодним цивільно-правовим правочином. Будь-яких конкретних правових доказів, які свідчили б про реєстрацію у кв. АДРЕСА_2 проведеної з порушеннями норм права та положень договору іпотеки, позивач до суду не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

29 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 31-6DD/11-2005H, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 60 000,00 доларів США, що еквівалентно 303 000 грн. 00 коп. в термін до 29.11.2026 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних.

В забезпечення виконання грошового зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 31-6DD/11-2005H 29 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

12 грудня 2011 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 31-6DD/11-2005H від 29 листопада 2005 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 .

Крім того, 12 грудня 2011 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги за договором іпотеки від 29 листопада 2005 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 .

Позивач просить визнати протиправною реєстрацію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в предметі іпотеки, а саме, квартирі АДРЕСА_1 ; відновити становище, яке існувало до порушень, та скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у нерухомому майні, яке є предметом іпотеки, а саме у квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про порушення відповідачем ОСОБА_1 п. 2.4.7. договору іпотеки, а саме, проведення реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в предметі іпотеки без згоди позивача, як іпотекодержателя.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Представник третьої особи не скористався своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу).

Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 цього Закону іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором.

Право користування об`єктом іпотеки може здійснюватися виключно за згодою іпотекодержателя, тобто без наявності письмової згоди останнього, будь-яка особа позбавлена можливості здійснити реєстрацію свого місця проживання на об`єкті, що є предметом іпотеки.

Таким чином, власник квартири, яка знаходиться в іпотеці вправі, відповідно до положень наведеного законодавства, реєструвати в ньому своїх рідних членів сім`ї (зокрема малолітніх та неповнолітніх дітей за згодою батьків, дружину), а також інших осіб при відповідній наявності належного дозволу іпотекодержателя такої квартири, обов`язок щодо чого передбачений ст. 9 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом.

Згідно зі ст. 8 вказаного Закону, якщо інше не встановлено законом або правочином, на підставі якого виникло обтяження, боржник, у володінні якого знаходиться предмет обтяження, може використовувати його відповідно до цільового призначення, а також отримувати продукцію, плоди і доходи від предмета обтяження. При користуванні предметом обтяження боржник повинен не припускати погіршення його стану та необґрунтованого зменшення вартості понад норми амортизації (зносу).

Абзацом 5 п. 18 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», доповненої постановою Кабінету Міністрів України № 481 від 27 травня 2020 року, визначено, що у разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання особи додатково подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що власник нерухомого майна, що знаходиться в обтяженні та є предметом іпотеки, може використовувати його тільки за цільовим призначенням та розпоряджатися останнім тільки за наявності відповідної згоди іпотекодержателя.

Згідно п. 2.4.7. договору іпотеки іпотекодавець не може реєструвати в житлових приміщеннях, що складають предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без іпотекодержателя.

Як убачається з матеріалів справи, реєстрація відповідачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була здійснена після укладення договору іпотеки та без отримання згоди іпотекодержателя.

Згідно ч.1ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 ст. 33 цього Закону встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановленихст.12 цього Закону.

Згідно ч.3 ст.33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що передбачено ч.1 ст. 13 ЦПК України.

Отже, звертаючись до суду позивач не зазначив, яким чином реєстрація відповідача в іпотечному майні порушує права чи інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

Крім того, відсутні докази про наявність рішення суду або виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, чи щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності з положеннями ст.ст. 36-38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом (ч.3ст.109 ЖК УРСР).

Отже, суд вважає, що реєстрація відповідачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в квартирі, яка перебуває в іпотеці, не порушила прав позивача.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 03.03.2021 у справи № 161/7351/19.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

У зв`язку із цим, відповідно до ст. 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливі лише при вирішенні спору про житлові права, проте відповідних вимог позивачем не заявлено.

Тому обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування реєстрації місця проживання відповідачів у спірній квартирі, суд вважає неналежним способом захисту, а тому у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.. 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 29, 316, 317, 405, 575, 626, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 354, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В.Коваленко