Провадження № 2/225/269/2022
Єдиний унікальний номер № 225/7827/21
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

іменем України

05 січня 2022 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участі

секретаря Федорцової І.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Торецької міської військово - цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області, третя особа орган опіки та піклування Торецької міської військово - цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області про поновлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано позов про поновлення батьківських прав останньої відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_3 . Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 28.03.2016 року позивач була позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_3 . Весь час неповнолітня дитина проживала в сім`ї матері позивача по справі, тобто зі своєю бабусею. На даний час радикально змінилися умови життя та світогляд позивача ОСОБА_1 , вона заміжня, на вихованні має трьох малолітніх дітей, веде добропорядний спосіб життя, має постійне місце проживання й роботу. Позивач ОСОБА_1 визнала свої помилки щодо ставлення до старшої доньки, ОСОБА_3 , має бажання відновити своє право на батьківство та виховувати доньку в повноцінній сім`ї. Для цього сім`я ОСОБА_1 має всі можливості, вони забезпеченні житлом, працюють, у зв`язку з чим мають постійний дохід.

Позивач та її представник в підготовчому судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача та третьої особи одночасно в підготовче засідання не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, як представник відповідача позовні вимоги визнала.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій позовній заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши всіх учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 , в минулому Морева перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 .

У шлюбі, у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька, ОСОБА_3 .

В свідоцтві про народження батьками неповнолітньої ОСОБА_3 записані, батьком - ОСОБА_5 та матір`ю - ОСОБА_6 (а.с. 8).

15 вересня 2008 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 15) позивач по справі 23 січня 2016 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище « ОСОБА_1 ».

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 28.03.2016 року (а.с. 10-11) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням виконавчого комітету Торецької міської ради від 18.05.2016 № 160 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 12).

Рішенням виконавчого комітету Торецької міської ради від 15.06.2016 року № 204 ОСОБА_8 призначено опікуном малолітньої ОСОБА_3 (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про смерть (а.с. 46) батько неповнолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також судом з`ясовано, що на даний час позивач ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідно до посвідчення НОМЕР_1 від 27.01.2020 року (а.с. 21) сім`я ОСОБА_1 є багатодітною сім`єю, на їх вихованні знаходиться троє малолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2011 року народження, ОСОБА_10 , 2015 року народження та ОСОБА_11 , 2019 року народження (а.с. 18-20).

Даний факт також підтверджено довідкою про склад сім`ї № 210 від 02.11.2021 року (а.с. 22).

Згідно акту від 04.11.2021 року вбачається, що з 2016 року по теперішній час сім`я ОСОБА_1 разом з малолітніми дітьми проживають в м.Авдіївка Донецької області за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 23).

Згідно акту обстеження умов проживання від 11.11.2021 року (а.с. 24) квартира, де нині проживає сім`я ОСОБА_1 знаходиться на другому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат. В квартирі створені всі необхідні умови для виховання та розвитку дітей.

Дана квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 10.12.2001 (а.с. 26) належить чоловіку позивача по справі.

Згідно довідок № 414/21 від 04.11.2021 (а.с. 29) та № 415/21 від 05.11.2021 (а.с. 27) позивач по справі ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_7 працюють в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ідеал», де стабільно отримують заробітну плату.

Відповідно до довідки з Управління соціального захисту населення Авдіївської міської військово - цивільної адміністрації Покровського району Донецької області від 02.11.2021 року позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УСЗН Авдіївської міської ВЦА, якій призначена одноразова допомога при народження дитини та допомога на проживання, як переміщеній особі (а.с. 28).

Згідно інформації з відділення поліції № 1 Покровського районного управління ГУНП в Донецькій області від 12.11.2021 року № 11741/305/2021 (а.с. 25) позивач по справі ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_7 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалися, у розшуку не перебувають.

Наряду з цим, комісія з питань захисту прав дітей Торецької міської військово - цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області у своєму висновку № 60 від 15.12.2021 року визнала доцільним поновити батьківські права ОСОБА_1 відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Комісія прийшла до висновку, що на даний час змінилися підстави, які були підставою для позбавлення батьківських прав, а поновлення позивачу батьківських прав відповідатиме інтересам неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 49).

Також, відповідно до вимог діючого сімейного законодавства України суд приймає до уваги письмову згоду неповнолітньої ОСОБА_3 на проживання в сім`ї матері, щоб її мати ОСОБА_1 займалась її вихованням.

З огляду на це, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, згідно до приписів ч. 2-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закон України «Про охорону дитинства»).

При цьому, як визначено ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь - якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (Принцип 6 Декларації прав дитини).

Відповідно до Принципів 4, 7 Декларації прав дитини, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків.

Декларація прав дитини зобов`язує держав - учасниць забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1 і ч. 2 ст. 3). Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18).

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Так, у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав.

При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити.

Таким чином, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що обставини, які були підставою для позбавлення позивача ОСОБА_1 батьківських прав суттєво змінилися, остання радикально змінила умови свого життя і світогляду, визнала свої помилки стосовно виховання і відношення до старшої доньки, має бажання відновити свої батьківські права і приймати активну участь в житті доньки, ОСОБА_3 , піклуватися про її фізичний й духовний розвиток, а також сприяти її розвитку та вихованню.

Відтак, суд вважає, що поновлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повністю відповідатиме її інтересам та дасть можливість забезпечити їй стабільні та гармонійні умови життя, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 81, 263-265, 297-300 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення батьківських прав повністю задовольнити.

Поновити батьківські права ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт.Кірове м.Дзержинська Донецької області, стосовно неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Дзержинська Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Головуючий: Є.В. Челюбєєв