Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/11/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 липня 2022 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вітківського М.О.,

при секретарі Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка без проведення повної технічної фіксації судового засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в:

06 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: визнати за позивачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності за набувальною давністю на 1/6 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 53,0 кв. м, житловою площею 29,5 кв. м), «Б» - літньої кухні, «В» - вбиральні, «Г» - сараю, «Е» - гаражу, «б» - прибудови до літньої кухні, «б-1» - прибудови до літньої кухні, «№ 1» - колодязю, «№ 2» - огорожі, «№ 3» - огорожі, «№ 4» - огорожі, «№ 5» - воріт, «І» - вимощення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.09.1967 року батьки позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб. За час спільного проживання батьками було побудовано житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

30.05.1985 року шлюб між батьками позивача було розірвано. Після цього батько позивача ОСОБА_3 виїхав на постійне місце проживання в Ізюмський район Харківської області та зв`язок з ним обірвався. ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Сулигівка Ізюмського району Харківської області батько позивача ОСОБА_3 помер, а вже ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла мати позивача ОСОБА_5 .

Рішенням Гребінківського районного суду від 02.12.2015 року у справі № 528/964/15-ц за позивачем після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було визнано право власності на 5/6 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 53,0 кв. м., житловою площею 29,5 кв. м.), «б» - прибудови до літньої кухні, «Б» - літньої кухні, «б-1» - прибудови до літньої кухні, «В» - убиральні, «Г» - сараю, «Е» - гаражу, «1» - вимощення, «№ 1» - колодязю, «№ 2» - огорожі, «№ 3» - огорожі, «№ 4» - огорожі, «№ 5» - воріт.

Разом з тим, 1/6 частина домоволодіння, що належала батьку позивача ОСОБА_3 і на яку мав право в порядку спадкування за законом його син ОСОБА_2 , але не скористався ним, залишилася не успадкованою.

Із самого народження ІНФОРМАЦІЯ_4 по день звернення до суду, позивач проживає у вказаному будинку, добросовісно, безперервно та відкрито володіє, користується для власних потреб. З моменту досягнення повноліття, несе всі витрати по його утриманню та ремонту.

Внаслідок таких обставин, що склалися, з метою захисту своїх майнових прав та охоронюваних законом інтересів, враховуючи добросовісне, безперервне та відкрите володіння чужим майном позивачем більше, ніж 10 років, вона вимушена звернутися до Гребінківського районного суду Полтавської області із позовною заявою про визнання права власності на 1/6 частину вищевказаного житлового будинку за набувальною давністю.

Ухвалою судді від 12 січня 2022 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 08 лютого 2022 року о 09 год. 00 хв. Витребувано з Гребінківської державної нотаріальної контори отримано копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (а.с.37-39).

08.02.2022 року підготовче засідання відкладено на 23.02.2022 року о 15 год. 00 хв. у зв`язку з перебуванням головуючого судді на листку непрацездатності.

23.02.2022 року підготовче засідання відкладено на 11.03.2022 року 11 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача адвоката Чумарного А.І.

11.03.2022 року підготовче засідання відкладено на 20.04.2022 року о 11 год. 00 хв. у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

20.04.2022 року підготовче засідання відкладено на 12.05.2022 року 13 год. 30 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача адвоката Чумарного А.І.

12.05.2022 року підготовче засідання відкладено на 25.05.2022 року о 13 год. 00 хв. у зв`язку з перебуванням представника позивача адвоката Чумарного А.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 25.05.2022 відкладено підготовче засідання на 14 год. 30 хв. 06 червня 2022 року. Опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик до Гребінківського районного суду Полтавської області в підготовче засідання, призначене на 14 год 30 хв. 06 червня 2022 року третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 (а.с.82-84).

06.06.2022 підготовче засідання відкладено на 21.06.2022 о 13-00 год. в зв`язку з клопотанням представника позивача адвоката Чумарного А.І. (а.с.87).

Ухвалою суду від 21.06.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні 06 липня 2022 року на 15 год. 00 хв. Повторно опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик до Гребінківського районного суду Полтавської області в судове засідання, призначене на 15 год 00 хв. 06 липня 2022 року третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 (а.с. 97-100).

Крім того, на виконання ухвали по витребування доказів від Гребінківської державної нотаріальної контори отримано копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

06.07.2022 року розгляд справи відкладено на 19.07.2022 року о 15-00 год. Повторно опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик до Гребінківського районного суду Полтавської області в судове засідання, призначене на 15 год 00 хв. 19 липня 2022 року третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 (а.с. 97-100).

19.07.2022 року у судове засідання позивач та її представник адвокат Чумарний А.І. не з`явилися вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, натомість представником позивача через канцелярію суду подано заяву про проведення судового засідання без участі сторони позивача, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити у повному обсязі (а.с.106).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, натомість через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без участі сторони. При вирішенні питання про задоволення позову покладається на розсуд суду (а.с.110,111).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. З матеріалів справи вбачається, що він судову кореспонденцію за останнім відомим місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , не отримує, конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.65). Крім того, він викликався в судові засідання через оголошення на веб-сайті Судова влада України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

19.09.1967 року батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 19.09.1967 року Гребінківською міською радою Полтавської області (а.с.10 зворот).

30.05.1985 року шлюб між батьками позивача було розірвано, що підтверджується витягом № 0 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 20.08.2015 року (а.с.11, 11 зворот).

Позивач є дочкою померлого ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , видане 12.01.1974 року Гребінківським райбюро ЗАГС Полтавської області, актовий запис №2. Батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_5 (а.с.9).

29.07.2015 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №65 від 29.07.2015 року. Прізвище після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_8 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Сулигівка Ізюмського району Харківської області помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , місце реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №669 від 29.08.2006 р. (а.с.13)

ІНФОРМАЦІЯ_3 , в м. Гребінка Полтавської області померла мати позивача ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №112 (а.с.12).

Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб від 08.07.2015 року № 3175, виданою виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області, підтверджено, що на день смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за однією з нею адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована її дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12 зворот).

Рішенням Гребінківського районного суду від 02.12.2015 року у справі № 528/964/15-ц за позивачем ОСОБА_1 було визнано право власності на 5/6 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 53,0 кв. м., житловою площею 29,5 кв. м.), «б» - прибудови до літньої кухні, «Б» - літньої кухні, «б-1» - прибудови до літньої кухні, «В» - убиральні, «Г» - сараю, «Е» - гаражу, «1» - вимощення, «№ 1» - колодязю, «№ 2» - огорожі, «№ 3» - огорожі, «№ 4» - огорожі, «№ 5» - воріт (а.с.30,31)

Разом з тим, 1/6 частина домоволодіння, що належала батькові позивача ОСОБА_3 і на яку мав право в порядку спадкування за законом його син ОСОБА_6 , але не скористався ним, залишилася не успадкованою, що підтверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.13 зворот), а також дані обставини встановлені в рішенні Гребінківського районного суду від 02.12.2015 року у справі № 528/964/15-ц.

Станом на листопад місяць 2021 року ТОВ ФОП ОСОБА_9 , виготовлено на ім`я ОСОБА_1 позивача у справі, технічний паспорт на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14-16).

Згідно даних звіту незалежної оцінки станом на 23.11.2021 року на об`єкт нерухомого майна житловий будинок, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкту оцінки становить 146 830 грн., ринкова вартість 1/6 частини обєкту оцінки становить 24 472 грн. (а.с. 18,19).

Згідно Інформаційної довідки від 22.11.2021 року №3930, виданої ФОП ОСОБА_9 , власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . є ОСОБА_3 (договір про надання земельної ділянки в безстрокове користування від 25.06.1968 р. посв. Пирятинською нот. конторою № НОМЕР_6 ) 1/6 частина, ОСОБА_10 (рішення суду/серія та номер 528/946/15-ц видане 02.12.2015 Гребінківський районний суд) (а.с.17).

До матеріалів справи додано договір про надання ОСОБА_3 в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 25.06.1968 р. посв. Пирятинською нот. конторою № НОМЕР_6 , та акт від 22.08.1983 р. про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20-23).

Також, в матеріалах справи міститься домова книга, щодо громадян прописаних у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24-29).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 53565107 від 18.02.2016, у приватній власності ОСОБА_1 перебуває 5/6 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.32).

24 січня 2022 року на виконання ухвали суду від 12.01.2022 року від Гребінківської державної нотаріальної контори отримано копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Спадщину після померлої прийняла дочка померлої ОСОБА_1 (а.с.46-54).

Спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 в Гребінківській ДНК не заводилася.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своє власністю (частина 1).

Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В ході судового розгляду встановлено, що 1/6 частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належала батьку позивача ОСОБА_3 і на яку мав право в порядку спадкування за законом його син ОСОБА_6 , залишилася не успадкованою, тобто ОСОБА_6 не скористався своїм правом на спадкування.

Також, у ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що позивач проживає у вказаному будинку з моменту свого народження ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) добросовісно, безперервно та відкрито володіє, користується для власних потреб. З моменту досягнення повноліття, несе всі витрати по його утриманню та ремонту.

Зокрема, добросовісне, відкрите, безперервне володіння позивачем зазначеним будинком підтверджується належними та допустимими доказами, які додані до матеріалів справи.

Таким чином у ході розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що позивач правомірно, добросовісно заволоділа спірним чужим майном, вважаючи себе його власником. Також встановлено безтитульне, без відповідної правової підстави, володіння позивачем 1/6 частиною вказаного житлового будинку, власник якого відсутній.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Стаття 344 ЦК України встановлює правові підстави набуття права власності за набувальною давністю. Згідно з цією статтею особа, яка добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, набуває право власності на дане майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю є встановлення моменту виникнення права власності за набувальною власністю та строк володіння, характер володіння (добросовісне, недобросовісне, відкрите, безперервне), обставини, за яких виникло володіння спірним майном, та чи відповідає це володіння ознакам безтитульного володіння, а також юридичний статус спірного майна.

Інститут набувальної давності визначає такий спосіб набуття права власності на майно, відповідно до якого це право виникає вперше і незалежно від права попереднього власника, тобто ґрунтується не на попередній власності чи відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме у разі тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

З Позиції Верховного Суду України викладеній у Постанові від 09 липня 2019 року (справа N 920/999/16), вбачається, що .. -

Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивачем обрано такий спосіб судового захисту як визнання права власності за набувальною давністю.

Частиною 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині 1 статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Відтак йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини 3 статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина 2 статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вищевказаних умов у сукупності.

За змістом частини 1 статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі N 910/17274/17).»

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

З огляду на вище викладені обставини, приймаючи до уваги, що під час розгляду справи знайшли підтвердження факти відкритого, добросовісного, безперервного, протягом більше ніж 10 років володіння позивачем часткою житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на зазначене нерухоме майно (1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ) за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності за набувальною давністю на 1/6 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 53,0 кв. м, житловою площею 29,5 кв. м), «Б» - літньої кухні, «В» - вбиральні, «Г» - сараю, «Е» - гаражу, «б» - прибудови до літньої кухні, «б-1» - прибудови до літньої кухні, «№ 1» - колодязю, «№ 2» - огорожі, «№ 3» - огорожі, «№ 4» - огорожі, «№ 5» - воріт, «І» - вимощення.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Складання повного тексту судового рішення відкласти не більше як на десять днів з дня закінчення розгляду справи, і визначити кінцеву дату складення повного судового рішення 29.07.2022 року.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Виконавчий комітет Гребінківської міської рада Полтавської області, , (адреса: 37400, м. Гребінка, Лубенський район, Полтавська область вул. Ярослава Мудрого, 35).

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (фактична адреса проживання (остання відома): АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено 28.07.2022 року

Суддя М. О. Вітківський