Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтеплоенерго», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про зобов`язання вчинити дії, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом і просить:

- зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення у період з 01 жовтня 2018 року по 01 листопада 2021 року;

- зобов`язати відповідача-КП`Київтеплоенерго» зняти борг у розмірі 557, 37 гр. за житлово-комунальну послугу з постачання гарячої води;

- стягнути з кожного з відповідачів на її користь по 10 000, 00 гр. моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем комунальної послуги з централізованого опалення.

Зазначає, що послугами централізованого постачання гарячої води вона не користується і ніколи не користувалася, оскільки в квартирі встановлений бойлер.

Вважає, що її права, як споживача житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води порушені відповідачем, оскільки у період з січня 2018 року по 21 березня 2021 року ціна (тариф) на ці послуги була значно завищена, на її думку за рахунок включення до їхньої собівартості незаконної, економічно необґрунтованої і також завищеної ціни на природний газ.

Крім того, кожного місяця КП «Київтеплоенерго» у квитанціях за опалення, поміж основного нарахування згідно показників загальнобудинкового лічильника, а з 2 липня 2020 року - згідно показників індивідуального лічильника, додавали у графу «перерахунок» невідомо звідки взяті суми.

Ці суми є економічно необґрунтованими і не підкріплені жодними бухгалтерськими розрахунками.

Внаслідок цих щомісячних маніпуляцій утворився борг у розмірі 9 181, 27 гр. за опалення (фактично за теплий січень, лютий, березень 2020 року, коли були нараховані подвійні суми за опалення з «перерахунками»), а також 557, 37 гр. за послуги централізованого постачання гарячої води, якою вона ніколи не користувалася, оскільки в квартирі встановлений бойлер.

Зазначає, що передала показники 13 серпня 2021 року, проте вони були проігноровані КП «Київтеплоенерго».

Внаслідок цього вона була вимушена була неодноразово писати заяви, щоб їй надали пояснення та повний бухгалтерський розрахунок, а не одну суму по графі «перерахунок», а також пояснення, чому їй нараховано однакові суми до сплати з квартирою АДРЕСА_2 , у якій площа квартири більша на 30 м2, проте відповіді не отримувала.

Відмічає, що відповідачем було зроблено перерахунок, але з 1 384, 30 гр. боргу залишили 445, 45 гр.

Стверджує, що станом на травень 2019 року вона сплатила усі платежі за опалення, проте їй продовжували нараховувати борг у розмірі 445, 45 гр. за послуги централізованого опалення за 2018 рік, якими вона не користувалась.

В березні 2020 року та 17 грудня 2019 року знову подала заяви щодо нарахованих платежів невідомого походження з вимогою про їх перерахунок та надання їй письмового пояснення щодо боргу у розмірі 1 108, 75 гр.

Замість письмового розрахунку, за яким їй ще нарахували борг у розмірі 1 108, 75 гр., показів лічильника, згідно якого ці суми були нараховані, а також бухгалтерського розрахунку, вона отримала відписку - чотири сторінки цитат з технічних книг та номери статей законів, про що вона не просила.

Вважає, що аргументовану відповідь, з якої було б зрозуміло походження цих нарахованих сум, їх методику нарахування, вона не отримала.

Враховуючи, що вона не користувалася послугами централізованого опалення, оскільки були зняті батареї, вона вимагала зняти з неї борг у розмірі 445, 12 гр. за 2018 рік, невідомого походження «перерахунки» у розмірі 1 108, 75 гр., а також за грудень 2019 року новий перерахунок у розмірі 259, 87 гр., оскільки усі кошти за отримані послуги з централізованого опалення вона сплатила.

Також просила надати детальний розрахунок з поясненнями по нарахованій сумі за січень 2020 року у розмірі 1 482, 00 гр., покази теплолічильника за січень 2020 року, а також розрахунок на 41м2 опалювальної площі її квартири за теплі місяці: лютий, березень та квітень 2020 року.

Крім цього, просила надати письмове пояснення та розрахунок, чому за березень 2020 року за послуги з централізованого опалення за її квартиру площею 41,0 кв.м було нараховано до сплати 1 442, 96 гр., а по сусідній квартирі АДРЕСА_3 розміром 71,0 кв.м. - 1 465, 00 гр.

Також зазначає, що 02 липня 2020 року вона встановила індивідуальний тепловий лічильник у своїй квартирі, на якому станом на 28 листопада 2020 року були такі показники: 0002.33 Gl (джоуля) - це 0,56 гігакалорій.

Вважає, що відповідач - КП`Київтеплоенерго», не дивлячись на це, продовжує нараховувати їй невідомо звідки взяті суми так званих перерахунків, не надавши детальних бухгалтерських розрахунків та незважаючи на встановлення індивідуального теплового лічильника.

Крім цього, просить відшкодувати завдану їй моральну шкоду у розмірі по 10 000, 00 гр. з кожного відповідача за стрес, переживання, негативні емоції,які були їй завдані через необґрунтовані нарахування сум заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 14 вересня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Після усунення недоліків ухвалою суду від 03 листопада 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.

З рекомендованого повідомлення вбачається, що відповідачі отримали копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 23 листопада 2021 року.

/ а. с. 66-67 /

13 грудня 2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача -КП`Київтеплоенерго», яким останній проти позову заперечує.

Посилається на те, що в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085) КП «Київтеплоенерго» опубліковано уніфікований текст договору та зазначалося, що він вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору.

Позивачем не надано доказів того, що вона надала заперечення до умов зазначеного договору у встановлений законодавством строк, а тому пропозиція є прийнятою, а договір - укладеним.

Таким чином, комунальні послуги централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) для позивача у вищезазначеному житловому будинку надаються КП «Київтеплоенерго» на підставі публічного договору про приєднання з урахуванням норм чинного законодавства України.

Не погоджується з твердженнями позивача про те, що вона не користується послугою централізованого опалення, оскільки нею були зняті батареї.

Зазначає, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до п.25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, було визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг.

Зокрема, для вирішення питання відключення від мережі централізованого опалення, власник (власники) житлового будинку повинні звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання з письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляються протоколом.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин відключення споживача від мережі центрального опалення в законному порядку мало відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії.

Всупереч зазначеному позивач не надала доказів відключення квартири від мереж центрального опалення у встановленому законодавством порядку.

Також зазначає, що непроживання у квартирі, яка належить позивачці на праві власності, не є підставою для звільнення її, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, а саме по оплаті вартості послуги з централізованого опалення.

Наголошує на тому, що лише 07 жовтня 2020 року підприємство прийняло на комерційний облік вузол обліку теплової енергії в квартирі позивача, а 03 грудня 2020 року проведено контрольні зняття показників зазначеного вузла обліку теплової енергії, які станом на 03 грудня 2020 року становили - 2,339 ГДж, що підтверджується актом прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії № 368 від 07 жовтня 2020 року та актом контрольного зняття показників вузла обліку теплової енергії №368 від 03 грудня 2020 року.

Питання надання послуг з централізованого опалення регулюється Правилами, Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг.

За наявними у підприємства даними до 07 жовтня 2020 року в квартирі позивача були відсутні квартирні засоби обліку теплової енергії, а тому нарахування здійснюються з урахуванням показань будинкового вузла комерційного обліку пропорційно опалювальній площі квартири.

Крім того, власники квартир, як співвласники місць загального користування, повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно опалювальної площі житла.

Самовільне відключення квартири від мережі централізованого опалення не є підставою для припинення нарахування платежів.

Щодо підстави нарахувань за послуги з централізованого опалення зазначає наступне.

Підставою для нарахувань витрат теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування будинку (МЗК) є Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №359 від 31 жовтня 2006 року.

Враховуючи те, що частина квартир вищезгаданого житлового будинку обладнано квартирними засобами обліку теплової енергії, розрахунок плати за опалення МЗК його мешканцям здійснюється відповідно до п.п. 2.1.4, 2.2.1, 2.2.2 Методики.

У зв`язку із постійним уточненням даних по індивідуальних засобах обліку теплової енергії квартир наведеного будинку (встановлення нових засобів обліку теплової енергії в деяких квартирах, несвоєчасне (невірне) надання споживачами показань квартирних засобів обліку теплової енергії тощо), що, в свою чергу, через незалежні від підприємства причини, упродовж усього періоду нарахувань за послугу з централізованого опалення призводить до постійних перерахунків з урахуванням нових даних. Коригування нарахувань за послугу централізованого опалення може бути як у бік зменшення, так і у бік збільшення.

В період з лютого 2019 року по вересень 2021 року програмним комплексом для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги відповідно до п. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» проводилось перерозподілення обсягу теплової енергії, використаної на потреби централізованого опалення будинку.

Позивачем не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження того, що вона повідомляла про демонтаж батареї та відсутність під`єднання до мережі постачання опалення.

В свою чергу, відповідно до листа КК «Центр комунального сервісу» від 15 січня 2020 року № 02/р9-1683 позивача було повідомлено, що невмотивоване змінення системи опалення порушує права інших співвласників, а переобладнання системи опалення призводить до розбалансування внутрішньобудинкової системи опалення, яка відноситься до інженерної системи будинку як цілісного майнового комплексу.

Будь-яке втручання в неї шляхом гідравлічного опору (від`єднання від системи центратізованого опалення) погіршує роботу системи загалом, чим порушує права інших мешканців, що є недопустимим згідно ст. 383 ЦК України.

Таким чином, позивач обізнана в імперативності отримання дозволу на відключення від мережі централізованого опалення окремої квартири, відсутність якого, в свою чергу, є порушенням вимог чинних нормативно-правових актів.

Щодо моральної шкоди зазначає, що позивачем не підтверджено факт заподіяння їй моральних страждань, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) підприємства вони заподіяні, позивачем не підтверджено, що її стан здоров`я знаходиться в будь-якому причинно-наслідковому зв`язку з діями підприємства.

Надані позивачем копії виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого не підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між зазначеними у документах наявними ХРОНІЧНИМИ хворобами (зокрема такими, як багатовузовий зоб, початкова катаракта обох очей, бронхіт, хронічний гастрит та ін.) та діями (бездіяльністю) КП «Київтеплоенерго».

Крім цього, зазначає, що оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений.

Споживачі вправі в разі пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів.

Враховуючи вищевикладене, просить відмовити в позові.

14 грудня 2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача -ПрАТ» Київські електромережі», який проти позову також заперечує.

Посилається на те, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» з 01 січня 2019 року не є енергопостачальною організацією, а є оператором системи розподілу відповідно до п. 56 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії».

ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є частковим правонаступником АТ «К, Енерго», а саме в частині переданих йому прав та обов`язків згідно з розподільним балансом, а також в частині прав та обов`язків, що визначені ч. 13 розділу XVII Закону «Про ринок електричної енергії», серед яких відсутні зобов`язання за договорами на постачання теплової енергії.

Відтак, АТ «К.Еенерго» самостійно відповідає за тими зобов`язаннями, які не перейшли до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Вважає, що товариство є неналежним відповідачем у справі, а тому просить у позові відмовити.

20 грудня 2021 року позивачем надіслано до суду заперечення на відзив, які по суті є відповіддю на відзив.

Зазначає, що твердження відповідача про самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води є абсурдним, оскільки квартира була здана забудовником у експлуатацію з відсутньою водою в системі опалення для можливості проведення ремонтних робіт і забезпечення безпеки незатоплення будинку в цілому.

Стверджує, що вода ще не була подана в систему опалення після забудовника і вона її з системи не відкачувала.

Також зазначає, що у заяві про перерахунок за лютий 2018 року вона повідомила про демонтаж (пустих) батарей, ремонт та відсутність опалення, проте відповідач проігнорував дану інформацію.

Наголошує на тому, що індивідуальний лічильник було встановлено саме 02 липня 2020 року, що підтверджується актом введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 02 липня 2020 року.

Повторно зазначила про багаторазові звернення до П`Київтеплоенерго» із заявами про перерахунок заборгованості, проте у відповідь їй лише нагадують про наявність боргу, систематично телефонуючи та направляючи смс-повідомлення.

Відмічає, що діагноз - дисциркулярна енцефалопатія 2 ст. судинно-дисметаболічного ґенезу з ХПМК в судинах ВББ, антено-невротичним синдромом, а також тиреотоксикоз, середнього ступеня важкості,виявлені вперше.

Вважає, що набула дані хвороби, нервуючи через приписані їй платежі та отримуючи постійні дзвінки та смс про заборгованість.

Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 .

Даний факт підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

/ а.с. 52 /

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Згідно з п.п.5,7 ч.2 ст.7 Закону споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку.

Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання.

В газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085) КП «Київтеплоенерго» опубліковано уніфікований текст договору та зазначалося, що він вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору.

За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Відповідно до п. 2.1. Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 року, для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.

У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення.

До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Згідно з п. 2.5. Порядку відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

Відповідно до п. 2.6.-2.7. Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

З матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2020 року КП`Київтеплоенерго» було прийнято на комерційний облік вузол обліку теплової енергії в квартирі позивача, а 03 грудня 2020 року проведено контрольні зняття показників зазначеного вузла.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 була під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а позивач була споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води до 07 жовтня 2020 року.

/ а.с. 25 - 26 /

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої постанові в справі № 703/69/16 від 16 жовтня 2019 року, установивши, що відповідачі самовільно відключили свою квартиру від мережі централізованого опалення, не вирішили у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з них наявної заборгованості, оскільки відсутні підстави для скасування нарахувань за теплову енергію та зняття позивачів з обліку як споживачів послуги, яку вони не отримують.

Таким чином, позивач, як споживач житлово-комунальних послуг, до прийняття КП`Київтеплоенерго» на комерційний облік вузла обліку теплової енергії в квартирі позивача та контрольного зняття показників зазначеного вузла, мала нести витрати по сплаті наданих послуг.

При вирішенні спору суд також виходить з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 15 та 20 ЦК України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту визначені ч.2 ст.16 ЦК України.

За змістом ч.ч.1, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,4 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав.

Це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі № 925/1265/16 під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2020 року в справі № 462/5889/16 зазначив, що оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, чинним законодавством, як спосіб захисту, не передбачений.

Споживачі вправі у випадку пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам закону, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.5 даної постанови Пленуму обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Враховуючи викладене вище правове обґрунтування,відсутності доказів завдання позивачу моральної шкоди діями відповідачів, підстави для задоволення позову і в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 322,633,1167 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 229, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтеплоенерго», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва