ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1435/22 Справа № 208/7872/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Ричка С.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Деркач Н.М.,

суддів: Макарова М.О., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року у cправі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Відкрите акціонерне товариство Комерційний Банк «Надра», приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, визнання права власності на квартиру, визнання іпотечного договору недійсним, припинення у державних реєстрах відповідних записів про заборону та іпотеку нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд: визнати договір, укладений у простій письмовій формі між ним та відповідачем купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 - дійсним, визнати за ним право приватної особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа квартири: 49,9 м. кв., житлова площа квартири: 30,1 м. кв., визнати недійсним іпотечний договір ВКС 807121-24 від 26.12.2007 року квартири АДРЕСА_1 укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3 посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А., припинити у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна данні про заборону на нерухоме майно №6322330, яка зареєстрована 26.12.2007 року на підставі іпотечного договору ВКС 807121-24 від 26.12.2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу Прожуган М.А., припинити у Державному реєстрі іпотек: іпотеку № 6334988 накладену 27.12.2007 року на підставі іпотечного договору ВКС 807121-24 від 26.12.2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу Прожуган М.А., скасувати арешт нерухомого майна накладений 06.08.2013 року, номер запису про обтяження 2020920 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №38783471 виданий 10.07.2013 року державним виконавцем Звєрєвою Ю.А. Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ, треті особи Відкрите акціонерне товариство Комерційний Банк «Надра», приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що 20 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . За умовами укладеного договору купівлі-продажу продавці зобов`язались не пізніше 30 вересня 2008 року передати у власність Позивача квартиру АДРЕСА_1 , Договір був укладений у простій письмовій формі і підписаний сторонами. Така домовленість між сторонами була зумовлена тим, що позивач виїздив на навчання за кордон і у нього не було часу для нотаріального оформлення договору на своє ім`я. Позивач передав, а Відповідачі отримали грошові кошти у сумі 200.000 грн., про що була написана розписка. 26.12.2007 року ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу, оформила спірну квартиру на себе; співвласником також виступав і ОСОБА_2 - як її чоловік. У червні 2008 року позивач повернувся до Дніпродзержинська і звернувся до відповідачів з проханням виконати домовленість і переоформити спірну квартиру на позивача. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 погодилися, однак заявили, що зараз вони цього зробити не можуть так як у квартирі тимчасово прописали свого неповнолітнього сина і шукають житло куди б вони змогли його прописати. Позивач погодився чекати, забрав оригінали документів на квартиру, і виїхав у Польщу. Весь цей час позивач та відповідачі підтримували зв`язок між собою через Інтернет. Приблизно у грудні 2014 року вони перестали виходити на зв`язок, після чого позивач провернувся до України - з метою врегулювання питання переоформлення спірної квартири. У Дніпродзержинську позивач знайшов ОСОБА_2 який повідомив, що ОСОБА_3 померла і він не може переоформити на позивача спірну квартиру так як необхідно вступити у спадщину після померлої. Однак цього здійснити виявилось неможливим так як квартира була передана покійною ОСОБА_3 у іпотеку ВАТ КБ «Надра». Позивач вважає, що йому фактично належить спірна квартира так як він її придбав, однак не встиг оформити право власності на неї через смерть співвласниці цієї квартири. Позивач та ОСОБА_2 не надавали згоди на укладення іпотечного договору, а тому такий договір є недійсним, тому просив суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ВАТ Комерційний Банк «Надра», приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А., - про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, визнання права власності на квартиру, визнання іпотечного договору недійсним, припинення у державних реєстрах відповідних записів про заборону та іпотеку нерухомого майна - задоволено.

Визнано договір, укладений у простій письмовій формі між ОСОБА_1 - з однієї сторони та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - з іншої сторони, квартири АДРЕСА_1 - дійсним.

Визнано за ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 49,9 м. кв. та житловою площею 30,1 м. кв. у тому числі.

Визнано іпотечний договір ВКС 807121-24 від 26.12.2007 року квартири АДРЕСА_1 укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3 посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А. - недійсним.

Припинено у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна данні про заборону на нерухоме майно №6322330, яка зареєстрована 26.12.2007 року на підставі іпотечного договору ВКС 807121-24 від 26.12.2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу Прожуган М.А.

Припинено у Державному реєстрі іпотек: іпотеку №6334988 накладену 27.12.2007 року на підставі іпотечного договору ВКС 807121-24 від 26.12.2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу Прожуган М.А.

Скасовано арешт нерухомого майна накладений 06.08.2013 року, номер запису про обтяження 2020920 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №38783471 виданий 10.07.2013 року державним виконавцем Звєрєвою Ю.А. Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ.

Не погодившись з даним рішенням суду, ТОВ "Брайт Інвестмент", як правонаступник третьої особи ВАТ КБ "Надра", звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з огляду на наступні обставини.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 20 грудня 2007 року між позивачем, ОСОБА_1 з однієї сторони, відповідачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - з іншої сторони в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається з договору купівлі-продажу, продавці зобов`язались не пізніше 30 вересня 2008 року передати у власність Позивача квартиру АДРЕСА_1 ; а Позивач оплатив вартість квартири у сумі 200.000 грн.

Договір був укладений у простій письмовій формі і підписаний сторонами, така домовленість між сторонами була зумовлена тим, що позивач виїздив на навчання за кордон і у нього не було часу для нотаріального оформлення договору з продавцями, оскільки продавцям, на час продажу ця квартира юридично не належала, однак вони взяли на себе зобов`язання оформити всі необхідні документи на себе, а потім - укласти нотаріальний договір з позивачем.

Однак, укласти даний договір у нотаріальній формі сторонам у справі не вдалось.

Як вбачається з розписки написаною власноруч відповідачем, позивач ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 отримали грошові кошти у сумі 200.000 (двісті тисяч грн.), що підтверджується написаною розпискою.

Крім того, 26.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №8/2007/986-К/1842-ПР, що підтверджується відповідним кредитним договором.

В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором було укладено іпотечний договір від 26.12.2007 року серія ВКС 807121-24, квартири АДРЕСА_2 .

Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що на час укладення іпотечного договору, квартира АДРЕСА_1 перебувала у спільній сумісній власності подружжя: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_2 , як співвласник, надавав письмову згоду на укладення іпотечного договору ВКС 807121-24 від 26.12.2007 року, для передання належної їм на праві спільної сумісної власності квартири в іпотеку ВАТ КБ «Надра», а тому дії ОСОБА_3 з укладення оскаржуваного іпотечного договору, слід вважати такими, що вчинені з перевищенням необхідних повноважень, а отже вимога щодо визнання іпотечного договору недійсним підлягає задоволенню.

Крім того, після смерті дружини, відповідач ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак не зміг її прийняти, оскільки на спадкове майно накладено заборону на відчуження, що пов`язано з наявністю іпотечного договору серія ВКС 807121-24 від 26.12.2007 року, а тому і не зміг виконати умови попереднього договору купівлі-продажу спірної квартири. Таким чином, єдиним можливим засобом захисту майнових прав позивача є судовий захист. Захист прав позивача полягає у визнанні за ним права приватної власності на квартиру, за яку він повністю розрахувався з її власниками, а також звільнення будь яких заборон та обтяжень з цієї квартири як таких, що були накладені незаконно.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу квартири, всупереч вимогам ст. 640 ЦК України.

Відповідно до ст.657 ЦК України купівля-продаж житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

При розгляді даної справи суд першої інстанції на зазначене положення закону уваги не звернув та не врахував, що договір купівлі-продажу квартири в силу ст. 657 ЦК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) підлягав нотаріальному посвідченню, та державній реєстрації, у зв`язку з чим не міг бути судом першої інстанції визнаний дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Також, без належних та допустимих доказів судом першої інстанції було встановлено, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Отже, судом першої інстанції безпідставно, без жодних належних доказів, ухвалено рішення про визнання договору купівлі-продажу квартири укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , дійсним та відповідно про визнання за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що визнаючи недійсним договір іпотеки, стороною якого був ВАТ КБ "Надра", припиняючи її та скасовуючи арешт нерухомого майна, ані позивачем, ані судом першої інстанції не було залучено банк до участі у справі в якості відповідача.

Так, відповідно до статті 30 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду страви) сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 32 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи) визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів.

Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно частини першої-другої статті 33 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи) суд першої інстанції має право за клопотанням позивача залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог. Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження №14- 61цс18).

У даній справі спірні правовідносини щодо укладення договору іпотеки виникли між сторонами договору і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартиру.

Сторону договору іпотеки - ВАТ КБ «Надра»(ПАТ КБ "Надра") було залучено лише в якості третьої особи, клопотань щодо залучення банку в якості відповідача позивачем не було заявлено, а отже це може бути підставою для відмови в задоволенні позовної вимоги щодо визнання договору іпотеки недійсним та похідних від неї вимог.

Однак, суд першої інстанції на вказані вимоги закону уваги не звернув та визнав договір іпотеки недійсним з порушенням вимог процесуального законодавства.

Крім того, суд першої інстанції при задоволенні позову не звернув увагу на те, що спірна квартира була предметом договору іпотеки укладеним між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" визначено іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: відчужувати предмет іпотеки.

Отже, укладення будь-яких правочинів щодо предмету іпотеки можливо лише виключно за згодою іпотекодержателя.

В даному випадку згода на відчуження предмету іпотеку є обов`язковою, оскільки перехід права власності на користь іншої особи порушує законі права та інтереси третьої особи так як вказана квартира є предметом забезпечення основного зобов`язання за кредитним договором укладеним між ОСОБА_3 та ВАТ КБ "Надра".

Матеріали справи не містять згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки.

В той же час припиняючи іпотеку суд першої інстанції не навів жодної згоди на припинення іпотеки іпотекодержателем, а також не зазначає підстави для припинення іпотеки визначених у нормі ст. 17 Закону України "Про іпотеку", у зв`язку з чим було порушено права третьої особи.

Таким чином вимоги позивача про визнання договору іпотеки недійсним, припинення іпотеки та скасування арешту нерухомого майна не відповідають вимогам закону.

Апеляційний суд також зазначає, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку).

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).

Сукупність вищенаведених обставин справи доводить той факт, що позивач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб.

При цьому, фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в законодавстві України регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом»); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України «Про виконавче провадження»).

Водночас, відповідно до правових висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 299/396/17, провадження № 61-26562св18, від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17, провадження № 61-2761св19, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.

Таким чином, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 , що є підставою для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Брайт Інвестмент", скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Брайт Інвестмент" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 6 654,00 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" - задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Відкрите акціонерне товариство Комерційний Банк «Надра», приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, визнання права власності на квартиру, визнання іпотечного договору недійсним, припинення у державних реєстрах відповідних записів про заборону та іпотеку нерухомого майна - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 6 654,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Судді: Н.М. Деркач

М.О. Макаров

І.Ю. Ткаченко