Провадження № 22-ц/812/701/22 Суддя першої інстанції Мельничук О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 липня 2022 року м. Миколаїв Справа № 484/3941/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 квітня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Мельничук О.В., в залі судового засідання в м. Первомайськ, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» (далі ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ») через засоби поштового зв`язку звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Доводи позову обґрунтовувало тим, що 24 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» та ОСОБА_1 на підставі Закону України Про електронну комерцію» було укладено договір позики «Простой» № -1607491 (далі Договір), на умовах фінансового кредиту, за яким відповідач отримав грошові кошти (споживчий кредит).

Договір між сторонами було укладено у вигляді електронного правочину за допомогою офіційного веб-сайту позивача шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом), текст якого наведений у розділі 9 Договору.

Відповідно до умов укладеного договору відповідач отримав від ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» грошові кошти в сумі 23 000 грн, за вирахуванням комісії, шляхом перерахування суми на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .

24 липня 2021 року грошові кошти у сумі 22 425 грн були успішно зараховані на банківську картку відповідача. Строк повернення кредитних коштів 22 серпня 2021 року.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів станом на 24 вересня 2021 року у нього виникала заборгованість.

Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 24 липня 2022 року у розмірі 41 326 грн, яка складається з: 23 000 грн заборгованість за тілом позики; 15 180 грн заборгованість за процентами; 3 146 грн заборгованість у вигляді комісії.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні статті 76 ЦПК України на підтвердження цифрового підпису, а також доказів отримання та погодження із пропозицією укласти такий договір та про отримання грошових коштів саме на банківську картку, рахунок якої вказаний у Договорі позики.

Не погодившись з рішенням суду ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просило його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що позивач у позові детально законодавчо обґрунтував та описав механізм укладення договору позики, який укладається за одною і тою ж самою процедурою зі всіма позичальниками ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ», та який повністю відповідає вимогам розділу 3 Закону України «Про електронну комерцію».

Позивач в своєму позові зазначав покроковий механізм укладення електронного договору, що не було враховано судом.

Позивач надав суду засвідчену належним чином копію електронного договору позики, який було укладено юридично у письмовій формі та підписано обома сторонами у порядку, вказаному законом та факт укладення якого відповідач не оспорював.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України імперативно визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Суду надані докази перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача (довідку платіжної системи), а факт зарахування грошових коштів відповідачем також спростовано не було.

Суд першої інстанції також не зазначив яким саме документом, на його думку, має додатково підтверджуватись процес фактичного підписання електронного договору, враховуючи те, що чинна редакція Закону України «Про електронну комерцію» не вимагає проводити відеофіксацію процесу натискання позичальником кнопки, якою здійснюється підписання договору.

Крім того, споживчі кредити ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» видає у порядку, визначеному внутрішніми правилами надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, які є публічно доступними документами та опубліковані за посиланням на вказану електронну адресу.

Внутрішні Правила надання коштів у позику також не передбачають обов`язок документально фіксувати саме «натискання кнопки» про укладення електронного договору, оскільки такі вимоги відсутні як законодавчо, так і за матеріалами судової практики.

Позивач під час подання позовної заяви не надав докази саме отримання відповідачем одноразового СМС-ідентифікатора, оскільки позивач не є провайдером мобільного зв`язку та не може надати докази саме отримання СМС-повідомлення відповідачем та моментом укладення електронного договору згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» є одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку (а не момент направлення їй одноразового ідентифікатора). Договір позики вважається укладеним саме з моменту отримання грошових коштів позичальником.

У якості додатку до позовної заяви ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» надав оригінал довідки платіжної системи щодо перерахування грошових коштів відповідачу.

При цьому позивач не міг надати саме виписку або довідку про зарахування грошових коштів відповідачу, оскільки не є обслуговуючим відповідача банком.

Таким чином, суд при ухваленні рішення навіть не намагався встановити факт перерахування або неперерахування грошових коштів відповідачу та надати оцінку довідки платіжної системи про перерахування грошових коштів.

Крім того, пунктом 9.1 статті 9 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ в Україні може здійснюватися виключно за допомогою внутрішньодержавних та міжнародних платіжних систем.

Позивач зазначає, що він по-перше, не є банківською установою або платіжною системою, а по-друге, не має ліцензії на переказ коштів, тому відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», позивач не має права здійснювати самостійне перерахування грошових коштів фізичним особам, які є його позичальниками.

З метою законного перерахування грошових коштів позичальникам 31 березня 2020 року між ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» та ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» у якості учасника платіжних систем, який має ліцензію на переказ коштів у національній валюті, було укладено Договір № 01/04-20 від 31 березня 2020 року про організацію взаємодії при зарахуванні платежів.

Зарахування коштів на рахунки позичальників здійснюються позивачем через ТОВ «ФК «ФІН ПЕЙ» як учасника платіжних систем, у якого наявна ліцензія на переказ коштів, та який здійснює перерахування грошових коштів на підставі платіжних доручень позивача, які на виконання пункту 3.1 Договору ініціюються шляхом подання електронного платіжного доручення про здійснення платежу.

Грошові кошти, які були перераховані позивачем через платіжну систему відповідачу, як протягом 30 робочих днів, так і наразі повернуті не були, а відповідач жодним чином до ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» не звертався щодо неотримання ним грошових коштів, зазначене прямо свідчить про успішне зарахування грошових коштів відповідачу, яке додатково може бути підтверджене або спростоване лише самим відповідачем, чого наразі зроблено не було. Крім того, у процесі обслуговування укладеного договору позики відповідачем здійснювались погашення боргу, що вбачається із розрахунку заборгованості, що свідчить про визнання відповідачем факту укладення безпосередньо договору, так і факту наявності невиконаних грошових зобов`язань.

Відповідач на час розгляду справи не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами 1, 2, та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення першої інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2021 року між сторонами був укладений електронний правочин - договір позики «Простой» № -1607491 (надалі Договір), за яким позикодавець надає позичальнику на умовах, що передбачені даним Договором грошові кошти в позику в сумі 23.000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику, сплатити проценти за користування позикою. Позика надається за вирахуванням комісії вказаної в п. 1.4 Договору з суми, що підлягає одержанню Позичальником у користування, шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_1 .

Строк кредитування (строк позики) за цим Договором складає 30 календарних днів, позика має бути повернута у термін до 22 серпня 2021 року включно (пункт 1.3. Договору).

Позика надавалась на споживчі цілі (пункт 1.6. Договору).

Відповідно до графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору відповідач на час закінчення строку кредитування повинен сплатити позивачу кредит у розмірі 23 000 грн, проценти за користування позиченими коштами 759 грн, комісію за користування коштами 1 528 грн, а загалом 25 287 грн.

Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ФІН ПЕЙ», яка на підставі договору надає позивачу фінансові послуги з переказу грошових коштів, 24 липня 2021 року поповнило картку відповідача на суму 22 425 грн відповідно до Договору.

До позовної заяви позивач також долучив Витяг з Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (далі Правила).

Отже у справі, що розглядається предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням договору позики на умовах фінансового кредиту, однією із форм якого є онлайн кредит, тобто позика оформлена через мережу Інтернет.

Правовідносини даного правочину регулюються ЦК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію».

За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Отже, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі:

?у паперовому вигляді;

?у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг";

?шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги;

?в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Так, згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, з огляду на положення вище вказаного законодавства та пункту 1.2. Договору позика надавалась ОСОБА_1 виключно за допомогою Веб-сайту ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» (https://e-qroshi.com) за умови ідентифікації та верифікації позичальника та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

З огляду на викладене, можливо дійти висновку, що з урахуванням особливостей Договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

У справі, що переглядається, для отримання позики відповідач самостійно здійснює реєстрацію на Сайті позивача, за наслідком чого отримує облікові дані (логін та пароль) до особистого кабінету клієнта, де подає електрону заявку на отримання кредиту.

Встановлено, що відповідач надав згоду на укладення Договору шляхом направлення повідомлення позивачу, яке підписується шляхом введення у спеціальному полі під акцептом, який містить усі істотні умови Договору одноразового ідентифікатора та натиснення кнопки підписання Договору. Вказана кнопка є активною після введення коректного одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор генерується СМС-повідомленням, укладення Договору без зазначення коректного СМС-ідентифікатора, отриманого відповідачем, є неможливим. Введення одноразового ідентифікатора вважається проставленням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором в Договорі його сторонами.

Отже, 24 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» та ОСОБА_1 укладений правочин - договір позики «Простой» № -1607491, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, який був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-qroshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору, зокрема СМС-повідомлення із кодом 6НYzwy, що зазначений у тексті договору у розділі "Реквізити та підписи сторін".

Договір є укладеним, оскільки відповідач ввів у відповідне поле на сайті позивача отриманий ним одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-повідомлення.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі. Визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з момент у передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач не довів факт укладання договору позики між ТОВ "ФК «Є ГРОШІ КОМ" та ОСОБА_1 , не надав належних та допустимих доказів на підтвердження видачі відповідачу позики.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виданого директором департаменту ліцензування ТОВ «ФК «ЄГРОШІ КОМ» є фінансовою установою, якій відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08 жовтня 2019 року № 1968 видано ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, зокрема, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження укладення електронного договору позики «Простой» № -1607491 на умовах фінансового кредиту від 24 липня 2021 року було надано суду копію цього договору та Виписку з Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту з чіткою хронологією дій учасників електронної комерції при укладенні електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі.

Згідно з пропозицією про укладення Договору (оферта) ТОВ "ФК « Є ГРОШІ КОМ" пропонує укласти кредитний договір на умовах, встановлених товариством. Кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення договору (оферта), розміщена на сайті кредитора заявка, сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в СМС-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови договору позики (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення договору позики (оферти).

Крім того, відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний договір одноразовим ідентифікатором (код СМС-повідомлення).

Відповідно до пункту 1.1.1. Договору позика надається на умовах «Програми лояльності». Під «Програмою лояльності» розуміється отримання й використання позичальником СМС-повідомлень, що містять унікальний набір символів, активація яких надає право на отримання грошових коштів у позику на найбільш вигідних умовах, а саме зменшення процентної ставки згідно д п. 1.5 на 95%. Правила використання промокодів розміщені на веб-сайті позикодавця e-qroshi.com. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомлений з зазначеними правилами використання промокодів.

Відповідно до графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору відповідач на час закінчення строку кредитування повинен сплатити позивачу кредит у розмірі 23 000 грн, проценти за користування позиченими коштами 759 грн, комісію за користування коштами 1 528 грн, а загалом 25 287 грн.

Позивач через Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ФІН ПЕЙ», яка на підставі договору надає позивачу фінансові послуги з переказу грошових коштів, 24 липня 2021 року поповнило картку відповідача на визначену Договором суму позики - 22 425 грн.

Відповідач у відзиві на позов заперечував отримання грошової позики та підписання договору у будь-який спосіб, проте останній не заперечував та не підтверджував відповідними засобами доказування, що банківська картка позичальника № НОМЕР_1 , на яку були перераховані кредитні кошти, йому не належить.

Також останній не надав пояснення яким чином копія його паспорту та реєстраційний номер облікової картки платника податків опинилися у позивача. Крім того, відповідач стверджував, що за вказаним договором нотаріусом здійснено виконавчий напис про стягнення заборгованості з позичальника, який перебуває на виконанні у приватного виконавця. Між тим ці обставини відповідач не підтвердив належними доказами.

Також у зазначеному відзиві відповідач просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 24 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» та ОСОБА_1 укладений правочин - договір позики «Простой» № -1607491, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, який був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-qroshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору, умови якого позивачем були виконані. Відповідач у передбачений договором 30-денний строк, тобто до 22 серпня 2021 року заборгованість не повернув.

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).

За приписами частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за укладеним Договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК «Є ГРОШІ КОМ», а саме: 23 000 грн - заборгованості за тілом позики, 759 грн - проценти за користування позикою відповідно пункту 1.1.1. Договору та графіку розрахунків до Договору, 1528 грн - заборгованості за комісіями відповідно до пунктів 1.4.1., 1.4.2, 3.1 розмір якої підтверджено наданим позивачем розрахунком та відповідачем не спростовано.

Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування позиченими коштами у розмірі 15 180 грн. та комісії у розмірі 3 146 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку така комісія та така сума заборгованості за процентами нарахована позичальнику після закінчення строку договору, а саме після 22 серпня 2021 року до часу звернення позивача до суду, виходячи із застосування іншої процентної ставки та промокоду.

Між тим, з такими доводами колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на таке.

Наслідки порушення грошового зобов`язання позичальником встановлюються приписами частини 1 статті 1050 ЦК України, яка передбачає, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Сторонами було погоджено строк кредитування - з 24 липня до 22 серпня 2021 року включно, тобто строком на 30 днів.

При цьому, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Такий правовий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 06 лютого 2019 року по справі № 175/4753/15ц.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача проценти за користування грошовими коштами за строк кредитування, який складає 30 календарних днів, що відповідатиме положенням статей 1048, 1050 ЦК України.

Відповідно до умов пункту 1.1.1. Договору сума процентів за користування позикою складала 0.11% щоденно, що складає 40.15 % річних, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування грошовими коштами у розмірі 759 грн, як то передбачено графіком розрахунків.

Обґрунтування позивачем використання іншого промокоду, що дає можливість збільшувати проценти за користування позиченими коштами, з посиланням на Правила використання промокодів, розміщених на веб-сайті ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» , не можуть бути враховані, оскільки такі Правила використання промокодів не долучались позивачем до позовної заяви та під час розгляду справи у суді першої інстанції, що позбавляє можливості апеляційний суд перевірити обставини щодо погодження відповідачем цих Правилами та наявність його електронного підпису.

Щодо нарахування відповідачем комісії у розмірі 3 146 грн, то умовами Договору такі нарахування після спливу строку повернення позики (кредитування) не передбачені.

З приводу зробленої відповідачем заяви про застосування позовної давності до всіх позовних вимог, то треба зазначити таке.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За положеннями статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1 та 5 статті 261 ЦК України).

Відповідно до пункту 8.8. Договору сторони визначили, що до правовідносин за цим Договором, встановлюється загальна позовна давність, що за визначенням статті 257 ЦК України складає три роки.

Як встановлено за обставинами справи строк кредитування (строк позики) за Договором закінчився 22 серпня 2021 року, отже з 23 серпня 2021 року у відповідача виникло право звернення до суду з позовом за захистом своїх прав щодо повернення суми заборгованості за Договором. ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» звернулося до суду з вказаним позовом через засоби поштового зв`язку 29 вересня 2021 року, тобто в межах загальної позовної давності, а тому заява відповідача про застосування позовної давності є безпідставною.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1, 2 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з позовом ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в загальному розмірі 41 326.00 грн та сплатило судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Позов ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» підлягає задоволенню частково, а саме на користь Товариства з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 25 287 грн, що дорівнює 61.2% від заявлених позовних вимог. За такого, за подачу позову на користь ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» з ОСОБА_1 підлягає стягненню 1 389.24 грн судового збору, а за подачу апеляційної скарги ТОВ «ФК Є ГРОШІ КОМ» з урахуванням її часткового задоволення відповідно 2 083.86 грн ( 61.2% від сплаченого судового збору 3 405 грн).

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 квітня 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» до ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ», місцезнаходження: вул. Шевченка, 51Д, м. Дніпро заборгованість за договором позики «Простой» № -1607 491 від 24 липня 2021 року у загальному розмірі 25 287 (двадцять п`ять тисяч двісті вісімдесят сім) грн, що складає: 23 000 грн - заборгованість за тілом позики; 759 грн - проценти за користування позикою; 1528 грн - заборгованість за комісіями, а також 3 473 грн 10 коп судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська