Справа № 552/6129/21
Провадження №2/552/214/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2022 Київський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання - Жарін П.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача «Полтавагаз збут» про захист прав споживача.

В позовній заяві зазначила, що в період з липня 2015 по березень 2021 року вона перебувала в договірних відносинах із відповідачем внаслідок втрати ліцензії на постачання газу AT "Полтавагаз" та створення нової юридичної особи ТОВ «Полтавагаз збут», із якою був укладений договір шляхом приєднання до публічного договору заявою.

Відповідач зобов`язувався постачати їй заплановані об`єми газу по тарифам. Вона сумлінно виконувала свої зобов`язання по оплаті постачання газу.

Згідно Постанови НКРЕКП від 11.06.2015 № 1734 відповідач отримав ліцензію на право постачання газу терміном дії з 01 липня 2015 року по 30 червня 2020 року.

Дія ліцензії закінчилася 30 червня 2020 року. Але після цього ще 9 місяців відповідач приймав від позивача плату за товарну продукцію, яку їй не постачав. 13 вересня 2021 року вона направила поштою на адресу відповідача письмову претензію з вимогою повернути їй кошти, сплачені на його рахунок. Але відповідь на це звернення відповідач не надав.

З липня 2020 року відповідач втратив право на постачання газу споживачам, тобто втратив право на реалізацію (продаж) споживачам газу, втратив статус суб`єкта господарювання у сфері постачання газу, але свою діяльність щодо отримання від позивача коштів за неіснуючі послуги не припинив.

Тому позивач просила суд визнати відповідача таким, що порушив її права споживача на постачання газу від належного за ліцензією постачальника, стягнути на її користь із відповідача грошову суму у розмірі 7465,85 грн., сплачену нею відповідачу за постачання у період з липня 2020 року по березень 2021 року газу, якого вона від нього не отримала.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2021 року у даній справі відкрито провадження, вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні суду не подавалися.

З клопотаннями про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін учасники справи до суду не звертались.

Відповідач ТОВ «Полтавагаз збут» надав відзив на позов, у якому заперечив проти позовних вимог.

У відзиві зазначив, що з 1 липня 2015 року реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснюється суб`єктом господарювання ТОВ «Полтавагаз збут».

Ліцензія на постачання природного газу ТОВ "Полтавагаз збут" діяла відповідно до Постанови НКРЕКП № 1734 від 11 червня 2015 року з 01 липня 2015 року по 30 червня 2020 року.

Відповідно до Постанови НКРЕКП № 549 від 25 квітня 2017 року товариству була видана ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України, яка діє на даний час.

Позивач вводить в оману суд, наголошуючи на тому, що сплачувала кошти за постачання природного газу, якого вона не отримувала з липня 2020 року по березень 2021 року, оскільки ТОВ "Полтавагаз збут" не постачав своїм споживачам природний газ лише з 01 березня 2021 року по 01 квітня 2021 року.

16 вересня 2021 року до ТОВ "Полтавагаз збут" від ОСОБА_1 надійшла заява-претензія про відшкодування коштів. В своїй заяві позивачка просила здійснити перерахунок усіх без виключення сплачених нею коштів по особовому рахунку № НОМЕР_1 з липня 2015 року та повернути їй сплачені кошти з липня 2015 року по березень 2021 року в сумі 49218 грн. 03 коп.

16.09.2021 року гр. ОСОБА_1 було надано відповідь, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 існує заборгованість в сумі 728 грн. 04 коп., а також те, що стосовно своїх вимог в претензії, вона має звернутися до оператора ГРМ, який в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача.

Тому, посилаючись на те, що позовні вимоги позивача про визнання порушених прав споживача і стягнення коштів в сумі 7465 грн. 85 коп. є необґрунтованими, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 надала відповідь на відзив, у якій не погодилась з доводами відповідача ТОВ «Полтавагаз збут», викладеними у відзиві.

Зазначила, що усі без виключення системи місцевих (локальних) мереж газопостачання на території Полтавської області є об`єктами газової інфраструктури, які передані в експлуатацію виключно одній юридичній особі - Оператору ГРМ АТ «Полтавагаз», а не ТОВ «Полтавагаз збут». При цьому зазначені об`єкти газової інфраструктури експлуатуються виключно для розподілу природного газу із встановленням прямої заборони їх експлуатації для інших цілей іншими особами. Таким чином системи місцевих (локальних) мереж газопостачання на території Полтавської області не призначені для продажу природного газу юридичною особою ТОВ «Полтавагаз збут» та не призначені для здійснення ТОВ «Полтавагаз збут» будь-якої посередницької діяльності щодо таких об`єктів газової інфраструктури.

Розподіл природного газу системами місцевих (локальних) мереж газопостачання на території Полтавської області здійснюється виключно юридичною особою Оператором ГРМ АТ «Полтавагаз», із встановленою прямою забороною надавати право на будь-які правочини, юридичні дії тощо іншим юридичним особам включно із ТОВ «Полтавагаз збут».

З наведеного випливає, що будь-які правочини, юридичні дії чи будь-які інші дії із об`єктами газової інфраструктури включно із розподілом, транспортуванням, продажем тощо природного газу на території Полтавської області може вчиняти виключно Оператор ГРМ АТ «Полтавагаз», без переуступлення чи передоручення вчинення таких дій іншим особам включно із ТОВ «Полтавагаз збут».

Посилання ТОВ «Полтавагаз збут» на продаж природного газу місцевими (локальними) мережами газопостачання, на посередництво з організації продажу чи розподілу природного газу місцевими (локальними) мережами газопостачання, на транспортування природного газу місцевими (локальними) мережами газопостачання, є виключно шахрайством з метою незаконного заволодіння коштами платників за начебто надані ТОВ «Полтавагаз збут» послуги з постачання, продажу тощо.

Таким чином усі без виключення кошти, сплачені споживачем до ТОВ «Полтавагаз збут» за надання міфічних, неіснуючих послуг підлягають поверненню споживачу в повному обсязі.

Продукція, виготовлена з порушенням технології або неправомірним використанням знака для товарів та послуг, чи копіюванням форми, упаковки, зовнішнього оформлення, а так само неправомірним відтворенням товару іншої особи відповідно до пункту 27 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» - фальсифікована продукція.

Надання та отримання споживачем неіснуючої, міфічної послуги з постачання (продажу) природного газу, є порушенням технології або фальсифікованою продукцією, яка під приводом начебто реалізації (неіснуючої) продукції вводить споживача в оману.

Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

З наведеного випливає, що усі зазначені вище дії ТОВ «Полтавагаз збут» є нечесною підприємницькою практикою.

Нечесна підприємницька практика забороняється,

Відповідачем не надано доказів споживання позивачем газу саме від відповідача. А сам відповідач у відзиві визнає той факт, що на ринку постачання газу в Полтавській області діють і інші постачальники (зокрема Нафтогаз України).

Відповідач подав заперечення, у яких не погодився з доводами позивача, наведеними у відповіді на відзив.

Зазначив, що наведені у відповіді на відзив аргументи позивача не пов`язані з ТОВ «Полтавагаз збут», оскільки він не є оператором ГРМ, і до даної справи та спору не відносяться.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1386/27831 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам

ТОВ «Полтавагаз збут» опублікувало на сайті poltavagazzbut.com.ua та у спецвипуску газети «Зоря Полтавщини» від 25.12.2015, чинну редакцію Правил та Типового договору постачання.

ТОВ «Полтавагаз збут» було визначено постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям.

А ОСОБА_1 надана згода на приєднання до умов типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Споживачу ОСОБА_1 . Оператор ГРМ присвоїв персоніфікований ЕІС-код, а ТОВ «Полтавагаз збут» на даного абонента відкрито особистий рахунок № НОМЕР_1 , за яким здійснювалися оплати даним споживачем за використаний природний газ з 04 липня 2015 року по 24 березня 2021 року.

Заборгованість за спожитий природний газ станом на 01 грудня 2021 року згідно переданих об`ємів оператора ГРМ, становить 728 грн. 04 коп.

Відповідач є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу. Його діяльність ліцензована і здійснюється на підставі укладених договорів. Інші зазначені позивачем пункти не відносяться до компетенції ТОВ «Полтавагаз збуту», зазначені ОСОБА_1 у відповіді на відзив аргументи не є предметом спору в даній справі.

Тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 надав письмові пояснення щодо відзиву та заперечень, у яких зазначив, що Постанова КМУ від 01.10.2015 р № 758, на яку посилається відповідач, і якою відповідача визнано постачальником газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання газу, втратила чинність на підставі Постанови КМУ № 867 від 19.10.2018 р.

Рішенням НКРЕКП № 1734 від 11.06.2015 р. відповідачу було видано ліцензію на постачання газу строком дії до 30.06.2020 р. Але жодними монопольними перевагами цим рішенням відповідач не наділявся. Видача ліцензії одному постачальнику не позбавляє можливості видачі ліцензії будь-якому іншому постачальнику.

Відповідач прийняв на себе обов`язок постачати газ споживачам через місцеві (локальні) трубопроводи. Тому позивачка цілком обґрунтовано вказала суду на те, що відповідач позбавлений технічних можливостей здійснювати обраний ним вид економічної діяльності КВЕД 35.23, оскільки не має доступу до ГРМ.

Відповідними договорами закріплено пряму заборону використання ГРМ відповідачем для постачання газу, що доводить неможливість відповідачем здійснювати свій вид економічної діяльності КВЕД 35.23 - торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи.

Крім цього, відповідач намагається у своїх запереченнях триматися в часових рамках 2015 року. Але позивачка пред`явила позов, виходячи з дати 01.07.2020 р. Позовні вимоги не торкаються періоду до 01.07.2020 року.

В липні 2020 р. в Полтавської обл. з`явився інший (ніж відповідач) постачальник газу.

Із втратою монопольного становища на обласному ринку газу відповідач повинен довести, що він має доступ до місцевих (локальних) трубопроводів (ГРМ) для постачання газу споживачам, що він на законних підставах використовує місцеві (локальні) трубопроводи (ГРМ) для постачання газу і що той газ саме його, а не іншого постачальника.

У квітні 2021 р. позивачка уклала договір на постачання газу з ТОВ «ГК «Нафтогаз України» і з цього періоду споживає газ від цього постачальника, а не від відповідача. Цей факт відповідачем не заперечується. Проте відповідач намагається пред`явити позивачці фіктивний борг, ґрунтуючись лише на тому факті, що перед укладанням договору з ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у позивачки був договір із відповідачем.

Що ж до періоду із липня 2020 по березень 2021 р то позивачка сумнівається, що спожитий нею у цей період газ також належав відповідачу, оскільки відповідач не мав законного права закачувати газ у ГРМ для постачання його позивачці.

Інші пояснення, заяви та клопотання від учасників справи не надходили.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з липня 2020 року по березень 2021 року здійснила оплату спожитого нею природного газу, що надавався ТОВ «Полтавагаз збут» за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 а період з 01 липня 2020 року по 28 лютого 2021 року.

Вказана обставина підтверджується дублікатами квитанцій КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 11 липня 2020 року (а.с. 2), №0.0..1 від 11 серпня 2020 року (а.с. 2), №0.0..1 від 02 вересня 2020 року (а.с. 2, зворот), №0.0.5.1 від 12 листопада 2020 року (а.с. 3), №0.0..1 від 12 листопада 2020 року (а.с. 3), №0.0..1 від 03 січня 2021 року (а.с. 3, зворот), №0.0..1 від 07 лютого 2021 року (а.с. 3, зворот), №0.0.2.1 від 24 березня 2021 року (а.с. 4).

Оскільки одна сторона - ТОВ «Полтавагаз збут» - надавала другій стороні - ОСОБА_1 - для споживання природний газ, а друга сторона - ОСОБА_1 - його прийняла, від отримання (споживання) природного газу не відмовлялась, та його оплатила, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини з постачання природного газу споживачу.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 11 червня 2015 року №1734 «Про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом ТОВ "ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ» Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» (, м. Полтава, вул. Володимира Козака, буд. 2 А) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Полтава та Полтавської області (крім міст Кременчук, Лубни, Комсомольськ, Лубенського, Пирятинського, Оржицького, Гребінківського, Гадяцького, Семенівського та Кременчуцького районів Полтавської області та села Радянське Кобеляцького району Полтавської області) терміном дії з 01 липня 2015 року по 30 червня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року №758 затверджено «Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», відповідно до якого ТОВ «Полтавагаз збут» визначено постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям до зміни постачальника природного газу.

Позивачем у її позовній заяві повідомлено, що постачальника природного газу вона змінила у березні 2021 року.

Докази зміни нею постачальника природного газу до березня 2021 року в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25 квітня 2017 року №549 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу ТОВ «АГРОПРОМГАЗ», ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ», ТОВ «ЕНЕРГОПРОМ АЛЬЯНС», ТОВ «ЄВРОНОВА ЕНЕРГІЯ УКРАЇНИ», ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ «СОДРУЖЕСТВО», ТОВ «ЕРДГАЗ», ТОВ «ЦГК», ТОВ «ІНВЕСТПРОМГАЗ», ТОВ «НГ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ІНКОРГАЗ», ТОВ «ЕНЕРГО РІТЕЙЛ», ТОВ «ОФІС БІЗНЕС ГРУП», ТОВ «ТЕХНОГАЗІНДУСТРІЯ», ТОВ «СИСТЕМ АКТИВС», КП «ЖИТОМИРМІСЬКГАЗ» ЖИТОМИРСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО СТОЖАРИ, ТОВ «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ», ТОВ «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ», ТОВ «КРЕМЕНЧУКГАЗ-ПОСТАЧАННЯ», Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» () видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України.

Наведеним спростовуються доводи позивача про те, що відповідач ТОВ «Полтавагаз збут» в період з липня 2020 року по лютий 2021 року включно не міг постачати споживачу природний газ, оскільки не мав відповідної ліцензії на здійснення такої діяльності.

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила лише одну підставу для позову, а саме відсутність у відповідача ліцензії на право здійснення постачання природного газу в період з липня 2020 року по лютий 2021 року, а відповідно, на безпідставне отримання від неї коштів за спожитий у вказаний період природний газ.

Як встановлено судом, у вказаний період відповідач здійснював постачання природного газу споживачам на підставі ліцензії, наданої йому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25 квітня 2017 року №549.

Цим спростовуються доводи позивача про безпідставне одержання від неї коштів відповідачем.

Як вбачається з наведених вище дублікатів квитанцій, позивач оплачувала природний газ, одержаний нею від відповідача в період по лютий 2021 року включно. При цьому у вказаних квитанціях позивач зазначала і показники лічильника, що засвідчують таке споживання.

На офіційному сайті ТОВ "Полтавагаз збут" 03 березня 2021 року було опубліковано інформацію для споживачів наступного змісту: "Договір між оптовим продавцем ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдінг», з яким ТОВ «Полтавагаз збут» має річний контракт на поставку газу в необхідних для забезпечення споживачів газу обсягах, було зірвано безпідставною відмовою першого з 26.02.2021 року виконувати умови даного договору. Відмова постачати газ у домовлених обсягах, недостатність власних фінансових ресурсів для придбання природного газу - все це разом призвело до неможливості ТОВ «Полтавагаз збут» здійснювати постачання природного газу побутовим споживачам (населення) у березні 2021 року.

У зв`язку з викладеними обставинами, всі побутові споживачі газу ТОВ «Полтавагаз збут» з березня 2021 року отримуватимуть природний газ від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Це товариство буде постачати газ усім побутовим споживачам, як «постачальник останньої надії» (ПОН), за встановленою урядом на березень граничною ціною - 6,99 грн за 1 куб.м. "

15 березня 2021 року на сайті ТОВ «Полтавагаз збут» було розміщено оголошення про те, що з 01 квітня 2021 року ТОВ «Полтавагаз збут» відновлює постачання природного газу.

Вказані обставини є загальновідомими, а тому доказуванню не підлягають.

Відповідно, є встановленою та обставина, що у березні 2021 року ТОВ «Полтавагаз збут» не здійснював постачання природного газу споживачам.

Але, як підтверджується дублікатом квитанції КБ «ПриватБанк» №0.0.2.1 від 24 березня 2021 року, цією квитанцією ОСОБА_1 оплатила природний газ, спожитий нею у лютому 2021 року, про що прямо вказано в цій квитанції (а.с.4).

Оскільки цивільні справи суд розглядає лише в межах позовних вимог, суд не бере до уваги доводи позивача, наведені у відповіді на відзив, щодо неможливості ТОВ «Полтавагаз збут» використовувати місцеві (локальні) мережі газопостачання, оскільки така підстава позову нею в позовній заяві не зазначалась. В своїх позовних вимогах позивач просила суд визнати відповідача таким, що порушив її вправа споживача на постачання газу від належного за ліцензією постачальника.

Таким чином судом не встановлено порушення відповідачем прав ОСОБА_1 як споживача, оскільки природний газ їй постачався постачальником, якому була видана відповідна ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25 квітня 2017 року №549.

У зв`язку з цим судом також не встановлено підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сплачених нею коштів в сумі 7465,85 грн.

Тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору звільнена.

Тому судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про захист прав споживача - відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут», місцезнаходження: м. Полтава, вул. Козака, буд.2-А, ідентифікаційний код юридичної особи 39813404;

третя особа - ОСОБА_2 , проживаючий: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення виготовлено 05 січня 2022 року.

Головуючий О.А.Самсонова