Справа № 698/161/22
Провадження № 2/698/85/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 липня 2022 р. смт Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

при секретарі судових засідань Гончар Т.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Катеринопільська селищна рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Катеринопільського районного суду Черкаської області з позовом до відповідача про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 07.07.1978 року і по теперішній час він зареєстрований та проживає в будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , який він придбав у 1978 році, що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.07.1978 року. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Катеринопільської селищної ради № 204/09-08 від 11.02.2022 року, на даний час у вказаному будинку, крім нього та його дружини, зареєстрований син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з вересня 2014 року за вказаною адресою не проживає і його місце знаходження не відоме. У зв`язку з тим, що факт реєстрації місця проживання відповідача у належному мені будинку, перешкоджає у реалізації свого права по оформленню субсидії за комунальні послуги, він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 28.02.2022 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12.04.2022 року залишено без розгляду позовну вимогу про зняття з реєстрації за місцем проживання.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 12.04.2022 року.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та пояснив, що ОСОБА_2 у вересні 2014 році забрав усі свої речі та виїхав з дому і де на даний час він проживає позивачу невідомо. Власником будинку є позивач, а реєстрація його сина ОСОБА_2 у належному позивачу будинку створює для нього проблеми з реалізації права по оформленню субсидії за комунальні послуги.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позов до суду не подав.

Представник третьої особи Катеринопільської селищної ради у судове засідання не з`явився. До суду надано заяву, відповідно до якої просить справу розглядати без участі представника за наявними матеріалами справи.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, заочний розгляд справи проводиться у разі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до приписів ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Водночас, у ст. 41 Конституції України визначено, що закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.ст. 379, 380 ЦК України, житлом фізичної особи є, зокрема, житловий будинок, яким є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Положеннями ч. 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань.

Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим питання про збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи вжилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин, щопозивачдовів.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 22.11.2018 року у справі № 760/13113/14-ц, нагадав, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української PCP, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями статті 405 ЦК України відповідно до положень якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону . Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно договору куплі-продажу № 738, нотаріально посвідчений нотаріусом Катеринопільської державної нотаріальної контори Кучер О.І. 07.07.1978 року, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Будинок шлакобетонний, критий шифером, житловою площею 36,34 кв. м. з надвірними спорудами: веранда, крильце, сарай, погріб, забор, ворота, криниця, розташованих на земельній ділянці розміром 0,11 га..

Право власності на житловий будинок з надвірними спорудами було зареєстровано в Звенигородській дільниці Черкаського об`єднання БТІ 26.09.1978 року за реєстровим № 1592, підтвердженням чого є копія відповідного реєстраційного посвідчення.

Згідно копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 виданого Катеринопільським РВ УМВС України в Черкаській області 13.11.1996 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а з 04.02.1994 року його місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . В особливих відмітках зазначена дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки від 11.02.2022 року за № 204-09-08, виданої Виконавчим комітетом Катеринопільської селищної ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно є жителем АДРЕСА_1 , і що до складу його сім`ї входить: дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований, але не проживає.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка є сусідкою ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_2 приблизно з 2013 - 2014 року в будинку не проживає, речей які належать ОСОБА_2 вона не бачила та не знає де він проживає та знаходиться.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який є сусідом ОСОБА_1 пояснив, що син ОСОБА_7 жив з батьками, потім поїхав на роботу і більше 9 років про нього нічого невідомо.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 понад встановлений законом термін без поважних причин не проживає в будинку, із заявами до уповноважених органів про причини своєї відсутності не звертався, обов`язок по сплаті комунальних послуг не несе, перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинив, відтак останній втратив право користуватися цим житлом, що дає підстави суду визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. 405 ЦК, ст.ст. 6, 9, 71, 72, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 4, 11, 12, 19, 42, 80, 81, 89, 200, 247, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Катеринопільська селищна рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко