Справа № 373/1863/21
Номер провадження 2/373/89/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 р. м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючого ? судді Реви О.І.

за участю:

секретаря судових засідань Хоменко Н.І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача за довіреністю Шкапенко О.В. 03.11.2021 звернувся до суду з позовом в інтересах акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.03.2017 та просить стягнути із відповідача на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість у загальному розмірі 14 976,62 грн станом на 13.10.2021, а також судові витрати у розмірі суми сплаченого судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 30.03.2017 відповідач приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в «Акцент-Банку» з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки.

На підставі анкети-заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також, відповідач вказала, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору і має заборгованість за кредитом, яка станом на 13.10.2021 становить 14 976,62 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 10 622,68 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 4 353,94 грн.

Представником позивача до суду разом із позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою суду від 02.12.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за її клопотанням, яке вона може подати в строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк, відповідачем, яка отримала копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позовної заяви з додатками 10.12.2021, що підтверджується розпискою в матеріалах справи, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до матеріалів позовної заяви додано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 30.03.2017, яка містить докладну інформацію щодо особи відповідача ОСОБА_1 . Зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. Також, відповідач засвідчила свою згоду на те, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг і погоджується на оформлення послуги. Проте відповідачем у анкеті-заяві не зазначено, яку послугу просить вона надати.

До позову додано роздруківку витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Акцент-Банк» при наданні банківських послуг та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms. Зазначені документи не містять будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача саме з цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк».

В суді досліджено довідку про наявність рахунку відкритому в АТ «Акцент-Банк» на ім`я ОСОБА_1 30.03.2017, де зазначено строк дії до серпня 2020 року.

З довідки про розмір кредитного ліміту вбачається, що за ініціативою клієнта ОСОБА_1 за договором по надання банківських послуг б/н від 30.03.2017 за період з 30.03.2017 по 26.11.2021 було встановлено 30.03.2017 о 18:59:28 год кредитний ліміт у розмірі 11 000,00 грн.

Також позивачем надано виписку про рух коштів на рахунку відповідача за період з 30.03.2017 по 26.11.2021. Виписка підтверджує зарахування коштів на рахунок відповідача банком у розмірі кредитного ліміту 11 000,00 грн, користування цими коштами та внесення коштів на погашення сум за наданим кредитом.

До позову додано розрахунок заборгованості за кредитом станом на 13.10.2021, який містить інформацію щодо проведених поповнень за кредитним договором відповідачем, нарахування боргу із зазначенням кредитного ліміту і залишку коштів під час проведення операцій по картці.

Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного.

За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до норм ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Статтею 1069 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При оцінці доказів та оцінці аргументів суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду щодо даної категорії справ, викладеній в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»), а оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

З копії анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» вбачається, що ОСОБА_1 ознайомилась з Правилами надання банківських послуг, Тарифами Акцент-Банку та зобов`язалась виконувати їх умови.

Будь-яких доказів того, що відповідач ознайомилась із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, суду не надано. З огляду на зазначене, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником, а також ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку ? в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ОСОБА_1 . Додані до матеріалів позовної заяви Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», якими доведено до відому позичальнику інформацію про споживчий кредит шляхом роз`яснення інформації про умови кредитування та про наслідки неналежного виконання умов договору, підписом відповідача не засвідчені. Окрім того, доданий до заяви Витяг з умов та правил надання банківських послуг не містить також положень щодо строків погашення кредиту.

Наявні матеріали справи дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом і вона користувалась кредитними коштами, через що, у зв`язку з поданням позову (вимогою про повернення коштів), в неї виник обов`язок щодо повернення цих коштів.

Однак, суд не може встановити точні суми, дати надання частин цих кредитних коштів, а також строки, в які ці кошти мали бути повернені, що позбавляє можливості обрахувати відсотки за їх користування. Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач здійснювала періодичні погашення кредитної заборгованості різними сумами. З наданих позивачем документів неможливо встановити, на погашення якої саме (за датою отримання) заборгованості сплачувались ці суми.

Належних, допустимих та достатніх доказів у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, суду не надано, зокрема щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення.

За таких обставин суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту укладення із відповідачем договору № б/н від 30.03.2017 на умовах, зазначених позивачем.

При цьому, станом на 13.10.2021 за позичальником обліковується заборгованість за кредитом в розмірі 10 622,68 грн. Враховуючи, що в порушення умов договору позичальник ОСОБА_1 фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернула, чим порушила права кредитора, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 10 622,68 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про часткове порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими простроченими відсотками за користування кредитом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог (71 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 611,70 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 202, 203, 205, 207, 509, 526, 530, 610, 612, 626, 634, 638, 639, 1046, 1048, 1054, 1055, 1066, 1069 ЦК України, ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»згідно ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.03.2017 станом на 13.10.2021 у загальному розмірі 10 622 (десять тисяч шістсот двадцять дві) гривні 68 коп. та судові витрати у розмірі 1 611 (одна тисяча шістсот одинадцять) гривень 70 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», адреса місцезнаходження: вул. Батумська, 11, м. Дніпро, 49074, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: О. І. Рева