Справа № 314/2527/22
Провадження № 2-о/314/72/2022
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.10.2022 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Кіяшко В.О.,
секретар судового засідання Румянцева А.М.,
справа № 314/2527/22;
провадження № 2-о/314/72/2022;
учасники справи:
-заявник ОСОБА_1 ;

-заінтересована особа Вільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Вільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької областіПівденно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території,

стислий виклад позицій заявника.
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території. Заявлені вимоги заявник мотивував тим, щозаявник ОСОБА_1 разом зі своїм вітчимом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та постійно проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час заявник проходить службу в Збройних силах України. 03.10.2022 сусідка ОСОБА_3 , яка також мешкає в АДРЕСА_2 , по телефону повідомила заявника ОСОБА_1 про те, що його вітчим ОСОБА_2 помер у себе на подвір`ї. Зареєструвати смерть ОСОБА_2 в Лиманському районі Донецької області заявник не має змоги, тому що там відбуваються бойові дії та отримати офіційну довідку про його смерть не можливо, так як будь-які офіційні органи не працюють. Також заявник не має змоги отримати довідку про смерть вітчима в місті Вільнянськ у зв`язку із тим, що у заявника відсутній підтверджуючий документ встановленого зразка. Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявнику для реєстрації факту смерті у відділі ДРАЦС, отримання свідоцтва про смерть. В інший спосіб, окрім як шляхом звернення до суду, встановити цей факт неможливо.

У судове засідання заявник не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на заяві наполягає просить задовольнити.

Зацікавлена особа в особі начальника Вільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні питання покладається на думку суду.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 04.10.2022 прийнято заяву та відкрито провадження у справі. Роз`яснено заінтересованій особі, право подати письмові заперечення проти заяви та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини.
З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 разом зі своїм вітчимом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та постійно проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час заявник проходить службу в Збройних силах України. ІНФОРМАЦІЯ_2 сусідка ОСОБА_3 , яка також мешкає в АДРЕСА_2 , по телефону повідомила заявника ОСОБА_1 про те, що його вітчим ОСОБА_2 помер у себе на подвір`ї. Зареєструвати смерть ОСОБА_2 в Лиманському районі Донецької області заявник не має змоги, тому що там відбуваються бойові дії та отримати офіційну довідку про його смерть не можливо, так як будь-які офіційні органи не працюють. Також заявник не має змоги отримати довідку про смерть вітчима в місті Вільнянськ у зв`язку із тим, що у заявника відсутній підтверджуючий документ встановленого зразка. Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявнику для реєстрації факту смерті у відділі ДРАЦС, отримання свідоцтва про смерть.

Оцінка аргументів учасників справи.
Доводи заявника, викладені в заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Обраним заявником у даній справі способом захисту свого права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є встановлення юридичного факту.
Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142).
Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року №545.

Відповідно до положень наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, указом президента України № 64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, який затверджено Законом України N 2500-IX від 15 серпня 2022 року у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено - на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року N 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року N 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року N 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року N 2212-IX, та Указом від 17 травня 2022 року N 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року N 2263-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 26.08.2022 № 193 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.08.2022 за № 979/38315 Про внесення змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 від 25.04.2022р. № 75 затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 серпня 2022 року, до якого віднесено, зокрема, Лиманську міську територіальну громаду Краматорського району Донецької області.
Суд зазначає, що на час ухвалення рішення смт. Ямпіль Лиманського району Донецької області входить у перелік деокупованих територій, однак на час смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на вказаній території велись активні бойові дії, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що на даний час є загальновідомим фактом, який згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування.

При цьому, суд зазначає, що ведення активних бойових дій, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території смт. Ямпіль у період смерті ОСОБА_2 є загальновідомим фактом, який згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування.

Статтею 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Лиманським МВ ГУДМС України в Донецькій області 13.04.2017, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час заявник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 20.04.2022, що підтверджується копію довідки командира військової частини НОМЕР_2 № 704 від 08.05.2022.

Вітчим заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією заповіту, який посвідчений державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 3416.
Відтак, в силу положень ст. 317 ЦПК України, заявник є родичем померлої особи та може звернутися до суду із даною заявою.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявник надав до суду копію листа ОСОБА_3 від 03.10.2022, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яка є сусідкою заявника та померлого ОСОБА_2 . У вказаному листі ОСОБА_3 повідомляє, що 26.08.2022 селище було окуповане військами РФ та в цей день коли почались обстріли, вона побігла до підвалу, який розташований по АДРЕСА_1 та коли прибігла, то виявила тіло ОСОБА_2 без ознак життя. Свідками у листі зазначені інші сусіди померлого, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (мешканець АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_5 (мешканець АДРЕСА_2 ).
Також на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявник надав до суду копію довідки старости Ямпільського старостинського округу Рибалко Ю.В. Відповідно до даної довідки, яка видана ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів сусідки ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , 26.08.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , на подвір`ї вказаного домогосподарства, помер гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є відчимом ОСОБА_1 .

Крім того, заявник звертався до Вільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) для проведення державної реєстрації смерті свого вітчима ОСОБА_2 , але йому було відмовлено на тій підставі, що для проведення державної реєстрації смерті не подано оригіналу свідоцтва про смерть.
Оцінюючи надані на підтвердження факту смерті письмові докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.
Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав заявника ОСОБА_1 , окрім судового, немає.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що надані на підтвердження факту смерті письмові докази, хоча і не є документами встановленої форми про смерть, водночас вважаються доказами, які достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин, а саме у смт. Ямпіль Лиманського району Донецької області, оскільки судом не встановлено іншого.

Враховуючи досліджені докази, суд дійшов висновку про те, що за заявою ОСОБА_1 для якого такий факт має юридичне значення, є всі підстави для встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в смт. Ямпіль Лиманського району Донецької області,.

Судові витрати.
Відповідно до п. 16 ч. 2ст. 3 Закону України «Про судовий збір» - судовий збір не справляється за подання: заяви, апеляційної та касаційної скарги про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стимулювання збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про звільнення заявника від сплати судового збору відповідно до вимог п. 16 ч. 2ст. 3 Закону України «Про судовий збір», компенсувавши судовий збір за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 12, 81, 247, 258, 263- 265, 273, 294, 315, 317 ЦПК України, суд, -
вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території задовольнити.

Встановити факт смерті, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті: смт. Ямпіль, Лиманський район, Донецька область, Україна, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Копію судового рішення негайно видати учасникам справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05.10.2022.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Лиманським МВ ГУДМС України в Донецькій області 13.04.2017, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Вільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), адреса: Запорізька область, місто Вільнянськ, вулиця Зачиняєва, будинок 22, .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

05.10.2022