Справа № 283/3026/21
провадження №2/283/112/2022
У Х В А Л А

11 січня 2022 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В. з секретарем судового засідання Селіною А.І., розглянувши в залі судових засідань в м. Малині позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

встановив:

30.11.2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Мінгалєєва Надія Мансурівна, яка діє в інтересах позивача на підставі Договору про надання професійної правової допомоги та захисту адвокатом б/н від 01.02.2021 року, звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Предметом позовних вимог є розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного 03.12.2014 року між померлим батьком позивача ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВП «Полісся», відносно земельної ділянки кадастровий номер :07:000:0043, площею 3,28 га, розташованої на території Будо-Вороб`ївської сільської ради Малинського (нині Коростенського) району Житомирської області; стягнення з ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :07:000:0043 відповідно до Договору оренди землі від 03.12.2014 року, що складає 4986,04 грн.

Підставою позовних вимог є те, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :07:000:0043, площею 3,28 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Будо-Вороб`ївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області. 03.12.2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Зелена Хвиля» було укладено договір оренди земельної ділянки б/н, за яким ОСОБА_2 надав, а Товариство прийняло у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :07:000:0043. Термін дії договору оренди був визначений сторонами у п`ять років з дня державної реєстрації речового права, з правом подальшої пролонгації. Також, за користування земельною ділянкою ТОВ «Агрофірма «Зелена Хвиля» повинно було сплачувати орендодавцю орендну плату, яка згідно умов договору становить 3% від нормативної грошової оцінки землі, що складає 499,00 грн., а у разі невнесення плати у строки, визначені договором (до 31 грудня поточного року), орендар повинен був сплачувати на користь ОСОБА_2 пеню у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення.

01.08.2017 року між ОСОБА_2 , ТОВ «Агрофірма «Зелена Хвиля» та ТОВ «ВП «Полісся» було укладено Додаткову угоду про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди, згідно якої новим орендарем за основним договором оренди землі стало ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся». Також було внесено наступні зміни до основного договору: визначено новий строк оренди 10 років, сплив якого починається з моменту укладення даної додаткової угоди до Договору оренди; нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 24930,24 грн.; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 2493,02 грн. за рік оренди.

Разом з цим, при оформленні права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті батька, позивачеві стало відомо про те, що між нею та відповідачем був підписаний Договір оренди землі, предметом якого є оренда земельної ділянки кадастровий номер :07:000:0043. Позивач зазначає, що жодних договорів оренди вона не укладала.

Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що починаючи з 2019 року ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» порушує свої зобов`язання щодо своєчасного та повного розрахунку за користування земельною ділянкою. Загальна сума заборгованості з виплати орендної плати складає 4986,04 грн. (за 2019 рік 2493,02 грн., за 2020 рік 2493,02).

Таким чином, позивач вважає, що у зв`язку з невиконанням відповідачем істотної умови договору, існують підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення невиплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою у судовому порядку.

01.12.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» про розірвання договору оренди земельної ділянки та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 20.12.2021 року 09:00 год.

20.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 за підписом директора ТОВ «ВП «Полісся» Юрія Шадури, згідно якого останній просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що позивачем в порушення ст.31 Закону України «Про оренду землі» та ч.3 ст.148-1 ЗК України не було проінформовано ТОВ «ВП «Полісся» про зміну сторони орендодавця внаслідок смерті первісного орендодавця. Тому відповідач був позбавлений можливості виплатити позивачеві орендну плату. Однак, за період 2019-2021рр. нарахована орендна плата за користування земельною ділянкою кадастровий номер :07:000:0043 на загальну суму 7224,78 грн., та після надання позивачем відповідних підтверджуючих право власності на земельну ділянку документів, вказана сума коштів буде виплачена у повному обсязі.

20.12.2021 року судовий розгляд цивільної справи №283/3026/21 було відкладено на 11.01.2022 року на 09:00 год. у зв`язку з відповідним клопотанням представника позивача Мінгалєєвої Н.М.

11.01.2022 року позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилися, жодних заяв, клопотань від них не надходило, нових доказів, окрім тих, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 та адвокатом Мінгалєєвою Н.М. не надано. При цьому суд звертає увагу на те, що позивач та її представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та причини їх неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, і недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання наданими правами.

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

Отже, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення орендної плати, без розгляду.

Керуючись ст. 257 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» про розірвання договору оренди земельної ділянки залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення цієї ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: Житомирська область, Народицький район, с.Клітня.

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся», , юридична адреса: 11106, Житомирська область, Овруцький район, с. Радчиці, вул. Шевченка,39.

Суддя