ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/579/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Шевчук Г.М.

Суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

за участі секретаря - Романська К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/25294/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2022 року, ухваленого суддею Козак О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держава Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням рішення суду, в якому просить: стягнути з держави Україна на його користь один мільйон гривень моральної шкоди, завданої очевидною бездіяльністю/невиконанням рішення суду у справі №686/8422/20 за період з 19 жовтня 2021 року по 25 жовтня 2021 року.

В обґрунтування позову позивач вказав, що рішення суду в справі №686/8422/20 не виконано до сьогоднішнього дня. Моральна шкода, завдана йому, полягає у порушенні його прав та моральних стражданнях. Внаслідок невиконання рішення судів порушено його наступні права: конституційне право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади держави Україна в частині правомірності та добросовісності; право правомірного очікування на справедливий суд та відшкодування витрат, які були понесені ним на відновлення порушених його прав, яке держава Україна зобов`язана забезпечити і яке є реальним, а не уявним чи примарним / законний інтерес, який отримує законний захист є правом очікування, а покладені обов`язки на судову владу та державу Україна, полягають в тому, щоб рішення було не просто винесене, а й виконане; право на справедливий суд /порушення ст.6 Конвенції/«Рисовський проти України»: виконання остаточного рішення, постановленого національним судом, є невід`ємною частиною «суду» у розумінні ст. 6 Конвенції (п. 1 ст. 6 Конвенції, заява № 29979/04 від 20 жовтня 2011 року); право на судовий захист, адже виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18- рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення КСУ від 25.04.2012 №11-рп/2012), а невиконання судового рішення до цього дня є триваючим правопорушенням. Таким чином оцінений ним розмір моральної шкоди у один мільйон гривень є достатнім покриттям його страждань, які у разі незгоди з ним відповідачем, обов`язок доказування його неспівмірності завданої моральної шкоди у відповідності до закріпленої в ЦК України презумпції вини особи, яка вчинила правопорушення, покладається на відповідача. Це означає, що особа вважається винною у завданні шкоди, невиконанні зобов`язання або іншому правопорушенні, оскільки не буде доведено іншого (ст. 614 та ч. 2 ст. 1166 ЦК). Відповідач порушив принцип поваги до правової ситуації, створеної Законом, в тому числі і Конституцією України, не виконуючи своє ж рішення. Рішення ВСУ та ВС незалежно від того, визначено в них порядок і строки їх виконання чи ні, є обов`язковими до виконання на всій території України, вони мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади, при цьому будь-яких додаткових рішень для підтвердження обов`язковості рішень ВСУ та ВС Конституцією України не вимагається.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держава Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням рішення суду, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2022 р. по справі № 686/25294/21 за позовом ОСОБА_1 про відшкодування шкоди скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовну вимогу ОСОБА_2 задовольнити. Вважає рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07 лютого 2022 р. незаконним і таким, що підлягає негайному скасуванню, оскільки ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права, з повним ігноруванням судом обставин, що мають значення для справи, повною невідповідністю висновків суду обставинам справи, в тому числі імперативних вимог щодо суддів та судів у ст.265 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване судове рішення незаконне, ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права, з повним ігноруванням судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт посилається на те, що правовий конфлікт між сторонами виник з факту невиконання постанови суду від 12.12.2011 року у справі №2270/14181/11 в конкретно визначений позивачем період, що є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди в порядку статті 56 Конституції України та частини 1 статті 23 ЦК України. Зазначає, що причина невиконання рішення суду не впливає на виниклі правовідносини і обов`язок держави Україна відшкодувати завдану йому моральну шкоду в наслідок порушення прав. Вважає, що вказаним рішенням суду поставлено під сумнів конституційну норму щодо обов`язковості виконання судових рішень.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07 лютого 2022 року у справі за його позовом до Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди завданої невиконанням рішення суду без змін Вважає, що рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07 лютого 2022 року в повному обсязі відповідає чинному законодавству, прийняте з дотриманням та у відповідності до норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги нами не визнаються.

В обґрунтування вимог відзиву посилається на те, що під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Звертає увагу, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 року у справі №242/4741/16-ц вважала за необхідне вказати, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав.

Зазначає, що відповідачем за позовом про відшкодування шкоди, завданої в процесі здійснення правосуддя може бути лише держава, яка бере участь у справі як сторона у цивільному процесі через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах представляти державу в суді.

Вважає, що апелянтом не доведено факту протиправності дій Хмельницького апеляційного суду, наявності заподіяної йому моральної шкоди відповідачем та причинного зв`язку між ними, а також компетенції Хмельницького апеляційного суду представляти державу у даному спорі.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи.

У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

За приписами ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. п. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.10.2020 року у справі № 686/8422/20 позов ОСОБА_1 до Держави Україна, представник - Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, задоволено частково, стягнуто з державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь ОСОБА_1 10510 грн. моральної шкоди, завданої бездільнстю Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області. В задоволенні решти вимог, відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 19.01.2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області залишено без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.10.2020 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 20.09.2021 року касаційні скарги управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області та ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.10.2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 січня 2021 року - без змін.

Вищевказані обставини підтверджуються матеріалами справи №686/8422/20.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2021 року в справі № 686/7986/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь ОСОБА_1 2700 грн. компенсації моральної шкоди завданої невиконанням рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2020 року у справі № 686/8422/20 у встановлений законом строк.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2021 року залишено без змін.

Згідно вказаного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2021 року в справі № 686/7986/21 та постанови Хмельницького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, судами було встановлено, що на виконання рішення суду у справі № 686/8422/20 видано виконавчий лист від 05.02.2021 року.

08.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДКСУ у Хмельницькій області із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа в справі № 686/8422/20 від 05.02.2021 року.

Листом № 04-20-10/916 від 09.02.2021 року ГУ ДКСУ просило надати Управління Державної міграційної служби в Хмельницької області відповідні документи (відомості), які можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету і їх перерахування на рахунок стягувача.

УДМС України в Хмельницькій область повідомило про відсутність підстав для зупинення безспірного списання коштів станом на 22.02.2021 року.

25.02.2021 року ГУ ДКСУ надіслало пакет документів щодо безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди на користь ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України.

Листом № 5-05-05/5910 від 19.03.2021 року Державна казначейська служба України звернулася до Міністерства фінансів України, в якому вказувала, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» за КПКВК 3504030 передбачено 150000 тис. грн.; Казначейством протягом січня лютого 2021 року за КПКВК 3504030 виконано 41 судове рішення на суму 19000 тис.грн., залишок коштів складає 131000 тис. грн. і станом на 19.03.2021 року на виконанні за КПКВК 3504030 залишається 468 судових рішень на суму понад 184895,9 тис. гривень; тому просило збільшити у 2021 році бюджетні призначення за КПКВК 3504030 у передбачений бюджетним законодавством спосіб на 54000 тис. грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено, в чому саме полягає незаконність дій чи бездіяльність Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду при невиконанні рішення суду у справі №686/8422/20 в період з 19 жовтня 2021 року по 25 жовтня 2021 року, та заподіяння такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди позивачу, а також не надано позивачем суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявленого ним розміру моральної шкоди - один мільйон гривень за вказаний період.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої - п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статі 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Отже, для настання деліктної відповідальності необхідно довести наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінку заподіювана; вину.

Згідно зі статтею 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Із положень ч. 4 ст. 58 ЦПК України слідує, що держава бере участь у справі через відповідний орган державної влади відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади), або через представника.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної органами державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяно шкоду. Водночас, залучення або ж незалучення до судового вирішення спору такого органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не орган державної влади, який порушив права чи інтереси позивача.

Аналогічний висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 27 листопада 2019 року (справа №242/4741/16-ц) та від 25 березня 2020 року (справа №641/8857/17).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пред`явив позов про відшкодування моральної шкоди до держави Україна. При цьому позивач визначив Хмельницький апеляційний суд як орган, який порушив його права та має представляти інтереси держави у спірних правовідносинах.

Водночас відповідно до положень розділу VІІІ «Правосуддя» Конституції України та Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд не наділений повноваженнями представляти державу у суді за позовами про відшкодування шкоди, завданої під час здійснення правосуддя.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено незаконність дій чи бездіяльність Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду при невиконанні рішення суду у справі №686/8422/20 в період з 19 жовтня 2021 року по 25 жовтня 2021 року, та заподіяння такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди позивачу, а також не надано позивачем суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявленого ним розміру моральної шкоди - один мільйон гривень за вказаний період.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо спричинення позивачу моральної шкоди з підстав статті 1174 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги по суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом яким суд дав належну та правову оцінку, підставно відмовивши у задоволенні позовних вимог.

Cуд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, повно та всебічно дослідив обставини справи та оцінив надані сторонами докази.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд, переглядаючи справу виключно в межах доводів і вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, не вбачає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду, яке є правильним та справедливим по суті.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 липня 2022 року.

Головуюча: Шевчук Г.М.

Судді: Костів О.З.

Міщій О.Я.