Провадження № 2/369/1794/22
РІШЕННЯ

Іменем України

18.07.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд у складі:

Головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Житар А.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дітей, -

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дітей та просила суд стягнути з відповідача одноразово додаткові витрати на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 29 377, 50 грн. (двадцять дев`ять тисяч триста сімдесят сім грн. 50 коп.).

Позивачка свої вимоги позову обґрунтовує тим, що 28.10.2016 р. між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області зроблено актовий запис № 549 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.11.2020 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають двох дітей, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.12.2020 р. було призначено стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника на ножну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Позивач систематично самостійно несе додаткові витрати на дітей, зокрема ті витрати, які стосуються безпосередньо навчання дітей, розвитку їх здібностей. Враховуючи, що відповідач відмовляється добровільно сплатити позивачу половину додаткових витрат на дітей, вона змушена за захистом своїх прав та законних інтересів звернутися до суду з цією позовною заявою.

По-перше, діти навчаються в Центрі освіти ОПТІМА, а саме ОСОБА_6 у 6 навчальному класі, а ОСОБА_5 в 10 навчальному класі.

Освітні послуги надаються відповідно до договорів № 01 від

11.06.2020 р. та № 03 від 29.10.2019 р., укладених між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю ЦЕНТР ОСВІТИ ОПТІМА.

Відповідно до п. 4.2 договорів, повна загальна вартість освітньої послуги Замовника за навчальний рік становить 21 600 грн.

Тобто батьки повинні оплатити кожній дитині навчання у школі згідно договору у сумі 21 600 грн., на двох дітей - 43 200 грн.

У п. 4.3 Договору зазначено, що Замовник вносить плату в безготівковій формі до початку навчального року або при зарахуванні учня до школи за період 2 місяці (перший і останній місяці навчального року), а далі - щомісяця, до 1 числа місяця, в якому буде надана освітня послуга. Щомісячний платіж за навчання становить 2400 грн. за одного учня.

Відтак, 01.04.2021 р., позивачем самостійно сплачено за навчання дітей частину коштів по даних договорах у сумі 14 400 грн., про що свідчить квитанції банків АТ Універсал Банк № 1Т98-Х40М-ЕМЕ4-ТСМ8 , відповідно до якої сплачено 7200 грн. та АТ КБ ПриватБанк № НОМЕР_2 , відповідно до якої сплачено 7200 грн.

Разом із тим позивач, додатково зазначає, що зазначені договори були укладені позивачем за взаємною згодою з відповідачем до того, як шлюб між ними було розірвано, тому відповідач знав про наявність додаткових витрат на дітей пов`язаних з їхнім навчанням.

По-друге, 04.01.2021 р. між позивачем та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_3 ), укладено два договори платного надання послуг № 433 та № 434, відповідно до п. 1.1 яких виконавець надає замовнику послуги по забезпеченню та веденню репетиторських занять з засвоєння англійської мови з особами в інтересах яких укладаються дані договори, а замовник зобов`язується приймати зазначені послуги та своєчасно оплачувати їх вартість на умовах цих Договорів. Особами, в інтересах яких укладаються дані договори, є діти сторін - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 4.2. даних договорів, щомісячна вартість послуг становить 2200 гривень (дві тисячі двісті гри. 00 коп.) за одну дитину.

Позивач самостійно вчасно здійснює всі оплати згідно умов цих договорів, про це свідчать квитанції про оплату освітніх послуг та придбання навчальних матеріалів, а саме: освітні послуги за лютий - квитанція № МDНН5UЕМХ0128 від 28.01.2021 р. у сумі 3890 грн.; освітні послуги за березень квитанція №МDНВLЗWСЕ0215 від 15.02.2021 р. у сумі 3890 грн.; освітні послуги за квітень - квитанція № С43К-М5ЕЗ-АЗРЗ-А36Н від 23.03.2021 р. у сумі 3890 грн.; освітні послуги за травень - квитанція № 6075-43С4-5Р23-РК89 від 15.04.2021 р. у сумі 3890 грн.; освітні послуги за червень - квитанція № ХМЕ6-ННТН-В0В5-АМ0С від 19.05.2021 р. у сумі 3890 грн.; освітні послуги за вересень - квитанція №33РВ-98А7-С074-ЕС87 від 23.06.2021 р. у сумі 4140 грн.; навчальні матеріали для ОСОБА_5 , квитанція №Р700-4303-Х990-965Т від 01.06.2021 р. у сумі 1750 грн.; навчальні мА теріали для ОСОБА_6 , квитанція №М821-0ХТС-8391-СС37 від 23.05.2021 р. у сумі 1350 грн.

Мати наразі змушена самостійно нести усі додаткові витрати на дітей, що стосуються розвитку здібностей щодо знання англійської мови. При цьому батько дітей знає то розуміє, що такі здібності та навики дітям необхідно розвивати постійно, а також усвідомлює, що за уроки англійської мови потрібно сплачувати грошові кошти.

Разом із тим, діти самостійно виявляють бажання додатково поглиблено вивчати англійську мову, про що відповідач знає, однак свідомо діє всупереч інтересам дітей, оскільки добровільно у рівних частинах з позивачем відмовляється сплачувати додаткові витрати на дітей.

По-третє, Позивачем укладений договір страхування № 60677150 з Приватним акціонерним товариством МетЛайф, на підставі якого ОСОБА_6 надається страхування життя та здоров`я від основних та додаткових ризиків. На підставі цього договору виданий страховий поліс № 100224340 від 12.05.2014 р. ОСОБА_6 за яким загальна річна страхова премія складає 516 гривень (п`ятсот шістнадцять грн. 00 коп.). Відповідно укладеного договору страхування та страхового полісу, позивачем самостійно було сплачено 5605 грн. квитанція № 9228-1603-4660-9896 від 01.04.2021 р.

Позивачем укладений договір страхування № 60660489 з Приватним акціонерним товариством Аліко Україна, відповідно до якого ОСОБА_5 надається страхування життя та здоров`я від основних та податкових ризиків. На підставі цього договору виданий страховий поліс №100208929 від 25.11.2013 р. ОСОБА_5 за яким загальна річна страхова премія складає 1617 грн. Відповідно до умов цього страхового полісу позивачем було сплачено 5560 грн. - квитанція № 2135-3633-3827-5348 від 05.11.2020 р.

Важливим є той факт, що сторони, будучи у шлюбі та у гарних відносинах між собою, спільно прийняли рішення про необхідність у страхуванні життя та здоров`я дітей, оскільки це надає їм емоційну стабільність, відчуття спокою, захищеності та впевненості, тобто позитивно впливає як на життя батьків, так і дітей.

По-четверте, в 2021 році ОСОБА_6 відвідав національно-патріотичний табір Азовець.

Позивачем самостійно була здійснена передоплата проживання та програми розваг табору в АТ Універсал-Банк, підтвердженням чого є квитанція № С616-КМЕВ-А9АЗ-26ТЗ від 24.05.2021 р. у сумі 1000 грн. та остаточна оплата у розмірі 3500 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 22.07.2021 року в АТ КБ ПриватБанк.

Таким чином позивач самостійно сплатила за проживання та програму розваг свого сина ОСОБА_6 у національно-патріотичному таборі "Азовець грошові кошти у сумі 4500 грн.

Слід зазначити, що при здійсненні оплати програми табору позивач скористалася знижкою, яка діє для дітей учасників антитерористичної операції. Відповідач є учасником антитерористичної операції та, надавши позивачу копію свого посвідчення учасника бойових дій, фактично надав згоду на використання пільг та на оплату проживання та програми розваг табору. Місце відпочинку дитини обиралося сторонами спільно.

По-п`яте, у2021 році ОСОБА_5 відвідав профорієнтаційний курс для визначення майбутньої професії.

Позивачка у своєму позові зазначає, що даний курс спрямований на загальний розвиток дитини та визначення схильності та здібностей до однієї із професій. Позивачем було сплачено вартість курсу у розмірі 2000 грн., що підтверджується квитанцією № Р24А926736999С72017 від 31.01.2021 р.

Проходження даного курсу є волевиявленням самої дитини та позитивно вплинуло та її психоемоційний стан.

Враховуючи, що батьки повинні діяти в інтересах дитини, позивач звернулася уюно до відповідача з проханням оплатити даний курс в рівних частинах, однак позитивного результату досягти не представилося можливим. Тому позивач була змушена самостійно оплатити такі курси.

Таким чином, позивачем самостійно понесено вищеописані додаткові витрати на дітей.

Все вищенаведене свідчить про те, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу понесення додаткових витрат на тримання дітей.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням оплатити половину додаткових витрат на утримання дітей, обґрунтовуючи свої вимоги потребами у якісному навчанні, розвитку здібностей володіння англійською мовою у дітей, необхідністю відпочинку для дітей та страхування їхнього життя та здоров`я.

Враховуючи, що відповідач добровільно не відшкодував позивачу половину описаних у позовній заяві додаткових витрат на дітей, позивач вимушена самостійно здійснити оплату навчання дітей у Центрі освіти Оптіма у розмірі 14 400 грн., оплатити заняття з англійської мови - 23 590, 00 грн., придбати необхідні навчальні матеріали вартістю 3 100 грн., сплатити страхові внески у розмірі 5605 грн. та 5560 грн, оплатити відпочинок (оплата літнього табору Азовець) для ОСОБА_8 у розмірі 4500 грн., оплатити профорієнтаційний курс для ОСОБА_9 у розмірі 2000 грн.

Загальний розмір додаткових витрат, які понесла позивач для утримання дітей становить 58 755, 00 гривень (п`ятдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят п`ять грн. 00 коп.).

Таким чином, вважаємо, що забезпечити рівність батьків в утриманні дітей необхідно шляхом стягнення з другого з батьків половину від понесених позивачем додаткових витрат на дітей, що становить 29 377, 50 грн.

Цілком очевидним є, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Позивачка додатково повідомляє, що відповідач є працездатним, має постійний дохід, працює на посаді спеціаліста служби безпеки в представництві НАТО в Україні, що знаходиться за адресою: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 4Л.

Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов.

06.08.2021 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області в справі відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідач ОСОБА_4 відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28.10.2016 р. між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області зроблено актовий запис № 549 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.11.2020 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають двох дітей, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.12.2020 р. було призначено стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника на ножну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України № 789-XII від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III, з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).

Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК України.

Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

За приписами ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III, з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст. 185 СК України).

Пунктом 18 Постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 постановлено, до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому розмір додаткових витрат, що стягуються повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Відповідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Тобто, заявляючи разові, періодичні або постійні витрати, необхідно надати суду докази усієї суми витрат та їх необхідність, тобто, якщо це витрати, пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, а також вартість ліків, які необхідно придбавати дитині та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво) і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Сімейний Кодекс України у статті 181 визначає необхідність саме домовленості між батьками про такі витрати, оскільки вони не відносяться до вже визначених аліментних обов`язків відповідача.

Згідно чинного законодавства, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - витягами з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.</spa

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду, позивачка просить стягувати з відповідача повну суму документально підтверджених додаткових витрат на дітей у розмірі 29 377, 50 грн..

У матеріалах справи наявні підтвердження понесення позивачкою додаткових витрат на дітей, а саме: у розмірі 58 755, 00 грн., що підтверджено квитанціями про оплату, чеками, рахунками.

Таким чином, суд вважає, що з ОСОБА_4 підлягає стягненню половина понесених ОСОБА_3 додаткових витрат у сумі 29 377, 50 грн. (58 755/2).

Таким чином, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дітей підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 84, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дітей - задовольнити.

Стягнути одноразово з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 29 377, 50 грн. (двадцять дев`ять тисяч триста сімдесят сім) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення суду складено 25 липня 2022 року.

Суддя Т.В. Дубас