Справа № 946/8690/21
Провадження № 2/946/1328/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ізмаїл цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, відсотків річних від простроченої суми та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який було уточнено 30.12.2020 року та збільшено позовні вимоги, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, відсотків річних від простроченої суми та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач 06.11.2018 року за Договором позики грошей, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., передав у приватну власність відповідачу грошову суму в розмірі 1 849 650 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становило 64 900 доларів США. Дата повернення грошових коштів вказаним договором була встановлена 06.05.2019 року. Відповідно до п. 3.2. договору позики від 06.11.2018 року повернення позиченої суми грошей повинно вчинятися за наступним графіком: 06 числа кожного місяця, починаючи з 06.12.2018 року по 06.04.2019 року, у гривні, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становитиме 1650 доларів США, а решту суми у гривні, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становитиме 56650 доларів США по 06.05.2019 року. Відповідно до п.2 договору позики підписанням договору позичальник підтвердив факт отримання ним від позикодавця грошової суми, зазначеної в п.1 договору. Однак, ні 06.12.2018 року, ні 06.04.2019 року, ні 06.05.2019 року ОСОБА_2 жодний платіж не сплатив. Таким чином, з 07.12.2018 року ОСОБА_2 прострочив виконання зобов`язання перед ОСОБА_1 та є його боржником у зобов`язанні. 13.05.2019 року було укладено договір про внесення змін №1 до договору позики грошей, в якому дата повернення коштів була подовжена до 06.09.2019 року та встановлена грошова сума в розмірі 1 663 200 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становило 61 600 доларів США. Станом на 12.10.2021 року відповідач зобов`язання із повернення коштів не виконав та останній платіж у розмірі 61 600 доларів США у строк до 06.09.2019 року не був здійснений. Пунктом 8 договору позики грошей від 06.11.2018 року вказано, що якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики у встановлений строк він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 100% річних від простроченої суми, а також, пеню у розмірі 1,5% від суми невиплаченого або неналежно виконаного зобов`язання за кожний день прострочення та за кожне неналежне виконання умов цього договору. Відповідно до розрахунків заборгованості із процентів річних та пені загальний розмір заборгованості за договором позики складає: 494 372,62 доларів США, з яких: 61 600 основна заборгованість, 310 158,75 заборгованість з пені, 119 042,60 -заборгованість із 100% річних від суми заборгованості, 3571,28 заборгованість зі сплати 3% річних. З огляду на вказане, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 494 372,62 доларів США, з яких: 61 600 основна заборгованість, 310 158,75 заборгованість з пені, 119 042,60 -заборгованість із 100% річних від суми заборгованості, 3571,28 заборгованість зі сплати 3% річних, та судові витрати у розмірі 11 350,00 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, а саме, стягнути суму боргу у розмірі 494 372,62 доларів США, в тому числі, в гривневому еквіваленті станом на день прийняття судом рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, надав суду заяву, в якій вказав, що обставини, зазначені як в первісній позовні заяві, так і в позовні заяві зі збільшеними позовними вимогами ним визнаються та не оспорюються, позовні вимоги визнає у повному обсязі, справу просить розглянути у його відсутність (а.с.60).

Згідно з ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

В судовому засіданні встановлено, що 06.11.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у приватну власність ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 1 849 650 грн., що еквівалентно за домовленістю сторін 64 900 доларів США. (а.с.21-23).

Пунктом 3 вказаного договору встановлена дата повернення грошових коштів - 06.05.2019 року.

Відповідно до п. 3.2. договору позики від 06.11.2018 року повернення позиченої суми грошей повинно вчинятися за наступним графіком: 06 числа кожного місяця, починаючи з 06.12.2018 року по 06.04.2019 року, у гривні, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становитиме 1650 доларів США, а решту суми у гривні, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становитиме 56650 доларів США по 06.05.2019 року.

Відповідно до п.2 договору позики грошей підписанням договору позичальник підтвердив факт отримання ним від позикодавця грошової суми, зазначеної в.п.1 договору.

Згідно з п.8 договору позики грошей якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики у встановлений строк, позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 100% річних від простроченої суми, а також пеню у розмірі 1,5 % від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, за кожний день прострочення та за кожне відповідне неналежне виконання умов цього договору.

13.05.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін №1 до договору позики грошей, в якому дата повернення коштів була подовжена до 06.09.2019 року та встановлена грошова сума в розмірі 1 663 200 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становить 61 600 доларів США. (а.с.24-25).

Зазначений договір позики грошей відповідає вимогам ст.1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку щодо укладення відповідачем з позивачем договору позики.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Як вбачається з умов договору позики грошей та договору про внесення змін до договору позики грошей відповідач ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг до 06.09.2019 року.

Відповідачем на день подання позову до суду сума боргу не повернута, що не заперечується відповідачем.

За таких обставин, виходячи з диспозитивності судового процесу, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 61 600 доларів США підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми процентів річних від простроченої суми суд вважає, що вони також обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 625 ЦК України божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, що стосується стягнення процентів річних від суми, суд приходить до висновку, що вони підлягають стягненню з відповідача, оскільки їх стягнення передбачено договором та ст. 625 ЦК України, отже з відповідача необхідно стягнути проценти річних від заборгованості.

Суд погоджується з розрахунком процентів річних від суми боргу, оскільки вони проведені відповідно до вимог закону, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача процентів річних у сумі 119042,60 доларів США та 3571,28 доларів США (а.с.13).

Що стосується суми пені, яка підлягає стягненню суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Суд погоджується з розрахунком заборгованості за пенею, складеним позивачем, відповідно до якого заборгованість з пені становить 310 158,75 доларів США (а.с.12), оскільки таке стягнення передбачено п.8 договору позики грошей від 06.11.2018 року, що було погоджено сторонами та не оскаржувалося (а.с.11).

Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України).

Як вбачається з довідки НБУ станом на 12.07.2022 року курс долара США до гривні за 1 долар США становить 29,25 грн.

Таким чином, сума боргу за договором позики грошей, що становить 494 372,62 долари США, в гривневому еквіваленті становить 14 460 399,14 грн. = 494 372,62 х 29,25

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання.

За таких обставин, оскільки відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, з заявою про зменшення розміру пені до суду не звертався та, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позов задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 494 372,62 долари США, з яких: 61 600 долари США основна заборгованість, 310 158,75 долари США заборгованість з пені, 119 042,60 долари США -заборгованість із 100% річних від суми заборгованості, 3571,28 долари США заборгованість зі сплати 3% річних, що еквівалентно 14 460 399,14 гривень.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 83, 95, 141, 206, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про стягнення боргу за договором позики, відсотків річних від простроченої суми та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », на користь ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », заборгованість за договором позики від 06 листопада 2018 року у розмірі 494 372,62 (чотириста дев`яносто чотири гривні триста сімдесят два долари шістдесят два центи) долари США, з яких: 61 600 долари США основна заборгованість, 310 158,75 долари США заборгованість з пені, 119 042,60 долари США -заборгованість із 100% річних від суми заборгованості, 3571,28 долари США заборгованість зі сплати 3% річних, що еквівалентно 14460399,14 (чотирнадцять мільйонів чотириста шістдесят тисяч триста дев`яносто дев`ять гривень чотирнадцять копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », на користь ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », судовий збір у розмірі 11 350,00 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят гривень нуль копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 липня 2022 року.

Суддя: Т.П.Пащенко