СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/881/21
Провадження №2/547/66/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року смт Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Самойленко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Вареник К.А.,

учасники судового провадження:

представник позивача Шостак О.М.,

представник відповідача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчукгаз-постачання" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату послуг з газопостачання, інфляційних нарахувань та 3 % річних,-

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2021 року ТОВ «Кременчукгаз-постачання» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату послуг з газопостачання, інфляційних нарахувань та 3 % річних.

На обґрунтування позову позивач вказував, що відповідач зареєстрований в ТОВ «Кременчукгаз-постачання», як споживач послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

ТОВ «Кременчукгаз-постачання» здійснює постачання природного газу побутовим споживачам Кременчуцького, Семенівського, Гадяцького районів, м. Кременчук, м. Горішні Плавні, м. Гадяч. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідач, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , приєднався до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕП від 30.09.2015 №2500, зокрема, фактичним споживанням природного газу з ресурсу постачальника зі спеціальними обов`язками, що зафіксовано оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку.

Відповідачем за період з 01.07.2015 по 01.04.2021 спожито природного газу на суму 108902,23 грн.

Вказав, що на день подання позовної заяви відповідачем було сплачено за спожитий природний газ 72701,65 грн. Крім того було повернуто споживачеві після проведення перерахунків за результатами минулих періодів коштів на суму 6358,77 грн.

Споживач природного газу ОСОБА_2 в порушення вимог про щомісячне проведення оплати за спожитий природний газ, встановлених пунктами 4.3, 4.5, 4.6 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та вимог ст.526 ЦК України не належним чином виконує зобов`язання по оплаті за користування природним газом, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 29841,81 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу нарахована сума встановленого індексу інфляції у розмірі 1925,77 грн та 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 758,92 грн за період прострочення погашення боргу, а саме з липня 2015 року по квітень 2021 року. Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2270,00 грн

Ухвалою суду від 01.11.2021 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, запропоновано відповідачеві, зокрема, в 15-денний строк подати відзив на позов.

31.12.2021 на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, 12.01.2022 аналогічний відзив надійшов на електронну адресу суду.

Відповідно до поданого відзиву, представник відповідача Мартиненко М.С. просив відмовити у задоволенні позову.

Зазначив, що не погоджується зі змістом позовної заяви та заперечує проти позову в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються позивачем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим позивач має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (відповідач) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Твердження позивача, що відповідач ознайомлений з умовами договору на постачання природного газу побутовим споживачам не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, рівно як і не надано доказів, що умови Договору на постачання природного газу побутовим споживачам не змінювались, а їх зміни були погоджені сторонами.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про те, що відповідачем були використані, а позивачем надані, ті об`єми споживання газу, на які посилається та нараховує позивач.

Єдиним доказом, на який посилається позивач у своїй позовній заяві є лише розрахунок, у вигляді таблиці, у якій відсутні будь-які дані щодо показників лічильника, щодо часу коли були отримані вказані показники лічильника, ким вони отримані, ким вони передані, а також вказаний розрахунок не є первинним бухгалтерським документом та складений/підписаний невідомою особою.

Вказаний доказ не є належним та допустимим з огляду на приписи ст. ст. 76-78 ЦПК України. Жодних інших доказів позивачем не надано.

Відповідно до постанови КМУ № 211 від 11.03.202 року зі змінами "Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19" з 03.04.2020 на всій території України запроваджено карантин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19) (№ 530-ІХ від 17.03.2020 року) передбачено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафа, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Зважаючи на вказане нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат за період з 03.04.2020 по 03.2021 на суму боргу за послуги з газопостачання є безпідставним (а.с. 52-55).

Відповіддю на відзив від 14.01.2022 представник позивача директор ТОВ "Кременчукгаз-постачання" Кузьминський В.А. просив задовольнити позов у повному обсязі.

Стосовно твердження про те, що відповідач, як споживач послуги з постачання природного газу не був належним чином ознайомлений із умовами договору на постачання природного газу зазначив наступне.

Чинним нормативним документом, що регламентує постачання природного газу споживачем на жданий час є Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 20.09.2015 № 2496, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 № 1382/27827.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Щодо відсутності доказів використання відповідачем вказаних позивачем у позові обсягів газу, то згідно положень п. 23 розділу ІІІ "Порядок постачання природного газу побутовим споживачам" Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та між опалювальний періоди.

Порядок визначення об`єму (обсягу) газу та планові величини середньомісячного споживання (якщо по них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні.

Якщо об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу буде визначатись за плановими величинами середньомісячного споживання, постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу з даними оператора ГРМ та здійснювати відповідний перерахунок споживачу.

Наведена у додатках позовної заяви таблиця "Нарахування по оплаті за поставлений природний газ" є адаптуванням із вихідної таблиці, що міститься у обліковій картці особового рахунку (витяг із картки особового рахунку № НОМЕР_1 ).

В судовому засіданні 23.02.2022 представник відповідача позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві. Крім того, 31.12.2021 ним булла подана заява до суду, якою він клопотав передати дану справу на розгляд Центральному районному суду м. Миколаєва, відповідач проживає у місті Миколаєві.

Протокольною ухвалою суду від 23.02.2022 у задоволенні данного клопотання відмовлено.

Також в судовому засіданні 23.02.2022 протокольною ухвалою суду зобов`язано представника позивача надати суду детальний розрахунок заборгованості за газопостачання з наданням показників лічильника, згідно яких було здійснено розрахунок заборгованості.

На виконання вимог суду представником позивача 28.03.2022 направлено до суду витяг з особистого рахунку відповідача станом на 16.03.2022 та довідку місцевого оператора ГРМ ПрАТ «Кременчукгаз» про нарахування та оплати за послуги з постачання природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 16.03.2022, згідно якої позивачем було зроблено розрахунок заборгованості.

23.03.2022 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

14.04.2022 представником позивача було подане клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку перебуванням відповідача та його представника на території, на якій проводяться бойові дії ( територія Миколаївської області).

05.05.2022 представником відповідача заявлено клопотання про намір укласти мирову угоду, для узгодження умов якої відкладено розгляд справи.

22.06.2022 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мартиненка М.С. до суду надійшла письмова заява з пропозицією про укладення мирової угоди з позивачем ТОВ "Кременчукгаз-постачання".

05.07.2022 до суду надійшла відповідь на пропозицію стосовно укладення мирової угоди за підписом директора ТОВ «Кременчукгаз» Кузьминського В.А., якою останній повідомив про відмову від укладання мирової угоди та полягав на повному задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ТОВ "Кременчукгаз-постачання" Шостак О.М. в судовому засіданні 05.07.2022 просив позов задовольнити, вказав, що відповідач не звертався до оператора ГРМ або суду щодо врегулювання розбіжностей в частині визначення об`єму розподіленого природного газу, тому визначені оператором ГРМ обсяги природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником, на підставі яких і зроблено розрахунок заборгованості.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Мартиненко М.С. просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, додатково зазначив, що долучені до позовної заяви та надані в під час судового розгляду докази не є належними, допустимими та достовірними. Вказав, що подані представником позивача докази по особовому рахунку відповідача за своєю суттю є електронними доказами, не відповідають вимогам надання електронних доказів, передбачених ст.100 ЦПК України, зокрема, наданий паперовий варіант таких доказів не засвідчений в установленому законодавством порядку, а отже вони не можуть бути прийняті судом як допустимі.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є споживачем послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 шляхом приєднання до Типового договору постачання природного газу та використанням природного газу у даному домоволодінні, особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКЕРКП) №1685 від 04.06.2015 р. видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Кременчукгаз-постачання» ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території міст Кременчук, Комсомольськ, Гадяч та Кременчуцького, Семенівського, Гадяцького районів Полтавської області.

Постановою НКЕРКП №549 від 25.04.2017 року видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Кременчукгаз-постачання» ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та оприлюднюється в установленому порядку. Відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496.

Згідно з п. 3 Розділу І Правил, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Правил визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Пунктом 1.3. типового договору встановлено, що він є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. ст. 633, 634,641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього Договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або оплачений споживачем рахунок (квитанція).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно до п. 2.1. Типового договору, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

ТОВ «Кременчукгаз-постачання» виконало свої зобов`язання відповідно до Типового договору, а саме здійснило постачання природного газу до об`єкту відповідача.

Відповідно до п.4.3. Типового договору, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 4.6. Типового договору при розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач, порушуючи норми чинного законодавства, не здійснював своєчасно оплату одержаних послуг, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з оплати за спожитий природній газ 29841,81 грн., що підтверджується розрахунком нарахувань по оплаті за поставлений природний газ по особову рахунку № НОМЕР_1 станом на 01.04.2021, розрахунком по нарахуванню та оплаті за послуги з постачання природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 16.03.2022 (а.с. 9-11, 12-16, 109-111, 112-114).

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу нарахована сума встановленого індексу інфляції у розмірі 1925,77 грн та 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 758,92 грн. ( а.с. 12-16).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву відповідає визначений Законом обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відтак, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Відповідно до положень частини третьої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Частинами 2,3,5 статті 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином, суд приймає як належний і допустимий доказ електронну та паперову копію доказу лише в тому випадку, якщо учасник справи чи суд ставить під сумнів відповідність копії її оригіналу та вимагає подати оригінал, а сторона його не надає, тоді суд такий доказ не бере до уваги.

У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 р. у справі №922/51/20 був сформульований правовий висновок, відповідно до якого учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ у таких формах: оригінал; електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ, який є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Не вважається порушенням норм процесуального права не дослідження оригіналу електронного доказу за наявності в матеріалах справи паперових копій цих доказів та за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу (постанова ВС від 28.04.2021 р. у справі №234/7160/20, постанова ВС від 18.06.2021 р. у справі №234/8079/20).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначене, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача Мартиненка М.С., що додані копії усіх електронних доказів є неналежними та не допустимими в силу вимог п.5 ст.100 ЦПК України, оскільки не засвідчені належним чином.

Суд не бере до уваги докази, зокрема, копію електронної картки щодо ОСОБА_2 та копію відомості про здійснення проплат, які взагалі не засвідчені, однак вважає за можливе прийняти як доказ розрахунок про нарахування по оплаті за поставлений природний газ по особовому рахунку № НОМЕР_2 станом на 01.04.2021, який доданий до позовної заяви та підписаний представником позивача ТОВ "Кременчукгаз-постачання" Шостаком О.М. за довіреністю від 07.06.2921 за № 551-21 (а.с. 100).

Також всупереч твердженням представника відповідача ОСОБА_1 про неналежність доказу, а саме розрахунку про нарахування по оплаті за поставлений природний газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 16.03.2022, який підписаний не уповноваженою особою, оскільки до нього не долучено повноважень цієї особи, суд вважає за можливе прийняти даний розрахунок, оскільки на ньому крім підпису інженера ДОПГ ПрАТ "Кременчукгаз" Коноваленко Н.Г., міститься відбиток печатки підприємства.

Представник відповідача до суду клопотань про витребування та дослідження оригіналу електронних доказів не подавав, у суду відсутні сумніви щодо їх відповідності оригіналу, тому надані позивачем докази розрахунку заборгованості по оплаті за поставлений природний газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 01.04.2021, нарахування та оплати за послуги з постачання природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 16.03.2022 є такими, що цілком відповідають вимогам процесуального законодавства щодо достовірності та допустимості доказів.

Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували намагання відповідача ОСОБА_2 врегулювати розбіжності в частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу, а також доказів оплати за спожитий природний газ в повному обсязі.

Враховуючи те, що вимоги позивача підтверджуються належними доказами, а також те, що факт існування та сума заборгованості не були спростований відповідачем, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.

Щодо посилання представника відповідача на неможливість стягнення штрафних санкцій у вигляді 3% річних та інфляційних втрат на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19) (№ 530-ІХ від 17.03.2020 року), суд зазначає наступне.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду у справі № 905/600/18).

Тобто інфляційні витрати та 3 % річних не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання і підлягають стягненню з відповідача.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 352-355ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчукгаз-постачання" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату послуг з газопостачання, інфляційних нарахувань та 3 % річних, - задовольнити.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кременчукгаз-постачання» заборгованість по оплаті за надані послуги з постачання природного газу у розмірі 29841,81 грн, індекс інфляції в розмірі 1925,77 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 758,92 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кременчукгаз-постачання» 2270,00 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчукгаз-постачання», місцезнаходження: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Героїв Бреста, буд. 46; адреса для листування: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Героїв Бреста, буд. 45, ,

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 08.07.2022.

Суддя Л.М.Самойленко