Номер провадження 2/754/920/22
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2022 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,

представника позивача - Руденка О.В.,

представника відповідача-1 - Качараби В.П.,

представника відповідача-2 - Чайковського О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАНІТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Столиця» про стягнення неустойки,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою (вх. № 40287) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАНІТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Столиця» про стягнення неустойки.

Згідно з вимогами позовної заяви позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Столиця» неустойку (пеню) в розмірі 175 559,23 грн. (за несвоєчасне виконання зобов`язань з будівництва) та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАНІТ» неустойку (штраф) в розмірі 28 898,64 грн. (за прострочення та неналежне надання фінансової послуги з управління майном).

ОСОБА_1 свої вимоги мотивує тим, що 21 лютого 2018 року він уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» договір № 83 про участь у фонді фінансування будівництва, відповідно до умов якого об`єктом будівництва є будинок за адресою: АДРЕСА_1 (будівельна адреса), об`єктом інвестування є 2-кімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 70,83 кв.м. на 22 поверсі цього будинку. Згідно з п. 5.2 договору № 83 загальна вартість об`єкта інвестування становить 963 288 грн. Відповідно до п. 6.1 договору № 83 винагорода ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» становила 24 082,20 грн. та була сплачена позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 22 лютого 2018 року. Свої зобов`язання щодо внесення вартості об`єкта інвестування позивач виконав належним чином та у повному обсязі, передав ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» на рахунок фонду фінансування будівництва у довірче управління вищевказану суму. Відповідно до п. 1.5. договору № 83 визначений орієнтовний (запланований) термін здачі об`єкта будівництва - 30 листопада 2018 року. Об`єкт інвестування був фактично переданий позивачу лише 23 квітня 2021 року, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі складеним між ним та ТОВ «ФІАНІТ». Позивач вказує, що в межах річного строку позовної давності щодо стягнення неустойки її розрахунок проведено в період з 19 серпня 2020 року по 23 квітня 2021 року (243 дні). За твердженням позивача, строк виконання даних умов є порушеним, у зв`язку з чим порушені його права як добросовісного довірителя та споживача фінансових послуг. ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» не здійснив, передбачених ст. 10, 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» заходів впливу на забудовника ТОВ «ФІАНІТ», чим допустив порушення, передбачених п. 1.5 договору № 83, термінів здачі об`єкта будівництва більше ніж на 90 днів. Забудовник ТОВ «ФІАНІТ» порушив строк здачі об`єкта будівництва в експлуатацію, чим порушив вимоги Генерального договору № 5 від 12 травня 2015 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» та ТОВ «ФІАНІТ», Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Ліцензійних умов провадження діяльності із залучення коштів установників управління майном для фінансування об`єктів будівництва та/або здійснення операцій з нерухомістю, затверджених розпорядженням Держфінпослуг № 1225 від 24.06.2004. Позивач зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення, тому з ТОВ «ФІАНІТ» підлягає стягненню неустойка (штраф) в розмірі 28898,64 грн. (963 288 х 3%) за прострочення та неналежне надання фінансової послуги з управління майном. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством, тому позивач просить стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» неустойку (пеню) в розмірі 175 559,23 грн. (243 дні х 24 082,20 грн.) за несвоєчасне виконання зобов`язань з будівництва об`єкта та передачі у власність об`єкта інвестування.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.08.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 21.10.2021.

18.10.2021 на адресу суд від представника ТОВ «ФІАНІТ» надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 49228), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 21 лютого 2018 року між позивачем та ТОВ «ФК СТОЛИЦЯ» був укладений договір № 83 про участь у фонді фінансування будівництва. Договором доручення від 31 липня 2014 року ТОВ «ФІАНІТ» передало, а ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ» прийняло та функції замовника (забудовника) щодо проектування, будівництва та введення в експлуатацію житлових будинків № 1, 2, 3 1-ї черги будівництва в 20-му мікрорайоні нового масиву Вигурівщина-Троєщина у Деснянському районі м. Києва. ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ» було вибрано управителя ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ», яке й створило фонд фінансування будівництва об`єкта будівництва. Договір № 83 про участь у фонді фінансування будівництва від 21.02.2018 був укладений позивачем саме з ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ», яке отримувало кошти в управління й за винагороду надавало позивачу фінансову послугу із управління майном, результатом надання якої було отримання позивачем у власність об`єкта інвестування - квартири АДРЕСА_2 . Представник відповідача-1 наголошує, що у ТОВ «ФІАНІТ» не було жодних договірних відносних із позивачем, так само як і не було жодних зобов`язань перед ним. Крім того, у відзиві зазначається, що позивач просить суд стягнути з ТОВ «ФІАНІТ» неустойку (штраф) в розмірі 28898,64 грн. відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Аналізуючи положення ч. 3 та ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», представник відповідача-1 зазначає, що споживач має право заявити вимоги щодо сплати неустойки виключно до моменту прийняття або в сам момент прийняття робіт (послуг). Як вбачається із долучених позивачем до позовної заяви документів, зокрема акту приймання-передачі об`єкта інвестування позивачу було передано 23 квітня 2021 року квартиру, а в травні місяці 2021 року за позивачем було зареєстровано право власності, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових на нерухоме майно від 10.10.2021, номер інформаційної довідки 278929112, однак, жодних зауважень та/або претензій від позивача на адресу ТОВ «ФІАНІТ» взагалі не надходило, а позовну заяву позивач подав до суду через декілька місяців після отримання квартири. Оскільки між позивачем та ТОВ «ФІАНІТ» не було ніяких зобов`язань та договірних відносин, а також позивачем ніколи не пред`являлись ТОВ «ФІАНІТ» претензії та вимоги, а квартиру було прийнято без жодних зауважень, відповідно, на думку відповідача-1, відсутні підстави для стягнення з ТОВ «ФІАНІТ» неустойки (штрафу) в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», тим більше за прострочення та неналежне надання фінансової послуги з управління майном. У відзиві також вказується, що згідно з вищезазначеним договором позивач замовив у ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ» послугу із управління майном (грошовими коштами), і згідно з п. 6.1. договору зобов`язувався сплатити ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ» винагороду за здійснення управління в розмірі 24082,20 грн. У позовній заяві позивач також просить суд стягнути в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» з ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ» неустойку (пеню) в розмірі 175 559,23 грн. Представник відповідача-2 вважає, що такі дії позивача є ніщо іншим, як спробою безпідставно збагатитись, адже заявлений ним розмір пені до стягнення у 7 разів перевищує вартість послуг за договором, що є непропорційним й не відповідає принципам добросовісності та справедливості. Також у відзиві на позовну заяву зазначається, що виключно у випадку не передання об`єкта інвестування позивачу й не здійснення ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ» контролю за забудовником, позивач мав би підстави для стягнення неустойки. З доданих до позовної заяви документів вбачається, що ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, й позивач в квітні-травні 2021 року отримав у власність квартиру АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим договір припинив свою дію. З матеріалів справи не вбачається, що позивач до моменту припинення дії договору звертався до ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ» із будь-якими претензіями або вимогами, а тим більше щодо сплати неустойки в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Пред`явити вимогу щодо сплати неустойки згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач повинен був, або до моменту прийняття, або в сам момент прийняття квартири, однак цією можливістю він не скористався. Натомість, позовна заява була подана вже після припинення управління майном й повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Оскільки зобов`язання за договором ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ» були виконані в повному обсязі, жодних претензій або вимог від позивача не надходило, відповідно, на думку відповідача-1, відсутні підстави для стягнення з ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ» стойки (пені) в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», тим більше за несвоєчасне виконання зобов`язань з будівництва об`єкта. Окрім викладеного, представник відповідача-1 зазначає, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З огляду на наявну інформацію, у ТОВ «ФІАНІТ» наявний сумнів в тому, що позивачем здійснювалось замовлення послуги для особистих потреб, які не пов`язані із підприємницькою діяльністю. Ознакою того, що громадянином здійснюється саме інвестиційна діяльність, може свідчити факт наявності в нього декількох квартир. Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2021 за № 278929112 та № 278929188 підтверджується, що на момент укладення договору з ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ», у власності Позивача вже було 2 (дві) квартири в місті Києві: 1) квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 41,8 кв.м. (набута у власність 06.08.2014, продана 06.09.2021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00); 2) квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 74,8 кв.м. (набута у власність 16.11.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000). Це при тому, що зареєстроване місце проживання позивача: АДРЕСА_6 . Й ця ж адреса зазначена в ЄДР, як находження його як фізичної особи-підприємця. Дані обставини ставлять під сумнів, що позивач є просто споживачем. У зв`язку з цим, на підставі ст. 93 ЦПК України відповідач-1 поставив позивачу наступні запитання про обставини, що значення для справи, а саме: 1) чи здавалась та/або чи здається позивачем, ОСОБА_1 , в оренду квартира АДРЕСА_3 ? 2) чи проживає позивач, ОСОБА_1 , в квартирі АДРЕСА_3 ? Також на виконання вимог ст. 178 ЦПК України відповідач-1 повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ТОВ «ФІАНІТ» понесло і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 28 800,00 грн.

20.10.2021 представником ТОВ «ФК «Столиця» подано відзив на позовну заяву (вх. № 49892), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ФК «Столиця» за фінансовою послугою з управління майном для фінансування об`єкта будівництва відповідно до Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». 21 лютого 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Столиця» був укладений Договір №83 про участь у фонді фінансування будівництва. При цьому у п. 2.1 договору сторонами були визначені зобов`язання ТОВ «ФК «Столиця», серед яких відсутній такий обов`язок, як здійснення будівництва об`єкта. У зв`язку з чим, необґрунтованою є визначена позивачем підстава для стягнення неустойки (пені) з ТОВ «ФК «Столиця» за несвоєчасне виконання зобов`язань з будівництва об`єкта та передачі у власність об`єкта інвестування. Протягом всього строку дії договору ТОВ «ФК «Столиця» належним чином виконувало свої зобов`язання, передбачені договором, Правилами фонду та нормами чинного законодавства: були прийняті від позивача кошти в управління та використані відповідно Правил фонду та цього договору; за позивачем було закріплено обраний ним об`єкт інвестування (квартиру АДРЕСА_2 в об`єкті будівництва) та видано свідоцтво про участь Фонді; виключено закріплений об`єкт інвестування з переліку об`єктів інвестування, що потім пропонувались ТОВ «ФК «Столиця» для інвестування; передано позивачу майнові права на об`єкт інвестування за договором про уступку майнових прав; надано позивачу, після введення об`єкта будівництва в експлуатацію та здійснення остаточних розрахунків, в обмін на свідоцтво про участь у Фонді, довідку про право позивача на набуття у власність, закріпленого за ним об`єкта інвестування; включено позивача до переліку довірителів, яким забудовник зобов`язаний був передати у власність закріплені об`єкти інвестування. Крім того, ТОВ «ФК «Столиця» постійно здійснювався контроль за дотриманням забудовником, ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ», умов та зобов`язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва. Також ТОВ «ФК «Столиця» зверталося до забудовника із листами щодо порушення забудовником строків завершення будівництва, зокрема від 16.11.2018 № 283/2/11-2018, від 16.09.2019 № 16/09. ТОВ «ФК «Столиця» письмово повідомляло позивача про перенесення строків введення Об`єкта будівництва в експлуатацію, зокрема, листами від 05.12.2018 № 438, від 01.10.2019 № 564, а також про введення об`єкта в експлуатацію листом від 16.11.2020 № 278. Після отримання від ТОВ «ФК «Столиця» повідомлень про перенесення строків, позивачем не заявлялись ніякі заперечення щодо зміни строків спорудження Об`єкта будівництва, жодних претензій або вимог від позивача не було, що свідчило про його згоду із зміною строків. Також Позивач не просив розірвати Договір й повернути йому грошові кошти, та взагалі жодного разу не звертався із проханням надати йому в письмовій формі інформацію про хід виконання умов Договору, зокрема про будівельний стан готовності Об`єкта будівництва. За час існування договірних відносин між ТОВ «ФК «Столиця» і позивачем, останній ніколи не вимагав перевірити фінансовий стан забудовника та надати йому інформацію про результати проведеної перевірки. Незважаючи на те, що серед обов`язків ТОВ «ФК «Столиця» не було здійснення будівництва об`єкта, й ТОВ «ФК «Столиця» не було порушено своїх зобов`язань передбачених договором, Правилами фонду та чинним законодавством України, позивач все ж просить суд стягнути з ТОВ «ФК «Столиця» неустойку (пеню) в розмірі 175 559,23 грн. за несвоєчасне виконання зобов`язань з будівництва об`єкта та передачі у власність об`єкта інвестування в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Також, за твердженням відповідача-2, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право заявити вимоги щодо сплати неустойки виключно до моменту прийняття робіт (послуг). Оскільки зобов`язання за Договором ТОВ «ФК «Столиця» були виконані в повному обсязі, жодних претензій або вимог від позивача не надходило, відповідно, на думку відповідача-2, відсутні підстави для стягнення з ТОВ «ФК «Столиця» неустойки (пені) в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», тим більше за несвоєчасне виконання зобов`язань з будівництва об`єкта та передачу у власність об`єкта інвестування. Також представник відповідча-2 заперечив щодо наявності у позивача статусу споживача, посилаючись на те, що, укладаючи договір з відповідачем-2, позивач не мав на меті задовольнити свої особисті потреби, а здійснював або підприємницьку, або інвестиційну діяльність. Вказане підтверджується тим фактом, що за 5 місяців, що минули з моменту оформлення права власності на квартиру, отриману за договором про участь у фонді фінансування будівництва, позивач так і не спромігся змінити своє місце проживання (реєстрації), та й, напевно, і не збирався цього робити. Відповідно до ст. 93 ЦПК України сторона відповідача-2 у відзиві на позовну заяву поставила позивачу, ОСОБА_1 , наступні запитання про обставини, що мають значення для справи, а саме:

1. Для яких цілей позивач, ОСОБА_1 , планував використовувати квартиру в будинку АДРЕСА_1 , укладаючи з відповідачем договір про участь у фонді фінансування будівництва?

2. Чи здавалась та/або чи здається позивачем, ОСОБА_1 , в оренду квартира АДРЕСА_3 ?

3. З метою отримання у власність квартири АДРЕСА_3 22.02.2018 позивач передав в управління Товариству грошову суму в розмірі 963288,00 грн., а також сплатив винагороду в розмірі 24 082,20 грн. Які джерела походження цих коштів, враховуючи те, що розмір щомісячного доходу позивача становив 10 тисяч гривень, що підтверджується анкетою, заповненою особисто позивачем при укладанні Договору?

4. Для задоволення яких особистих потреб позивачем було придбано у ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» квартиру АДРЕСА_7 загальною вартістю 985380,00 грн. за договором купівлі-продажу майнових прав № 21/1-228 від 06.11.2015?

5. Для задоволення яких особистих потреб 06.08.2014 позивачем було придбано квартиру АДРЕСА_4 ?

6. Чи здавалась та/або чи здається позивачем, ОСОБА_1 , в оренду квартира АДРЕСА_4 ?

На виконання вимог ст.178 ЦПК України відповідач-2 повідомив суд, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Товариство понесло і які очікує понести в зв`язку із розглядом становить 20000,00 грн.

21.10.2021 розгляд справи відкладено на 01.12.2021 для надання можливості стороні позивача скористатися правом на подання відповіді на відзив.

26.11.2021 від представників відповідачів надійшли клопотання про зобов`язання позивача надати відповіді на поставлені у відзивах питання.

У судовому засіданні 01.12.2021 представниками відповідачів заявлені клопотання про зобов`язання позивача надати відповіді на поставлені у відзиві питання. Судом задоволені клопотання представників відповідачів та відкладено розгляд справи до 27.01.2022.

09.12.2021 представником позивача подані заяви свідка ОСОБА_1 , в яких позивачем надано відповідь на поставлені представниками відповідачів у відзивах питання, а саме:

1. Квартиру АДРЕСА_3 він планував та використовує для власного проживання в ній разом зі його сім`єю.

2. Квартиру АДРЕСА_3 він ніколи не здавав в оренду.

3. На придбання квартири АДРЕСА_3 він скористався власними заощадженнями, отриманими законним шляхом від його роботи в сфері інформаційних технологій.

Надавати відповідь на решту запитань ОСОБА_1 відмовився з огляду на те, що вони поставлені стороною справи з порушенням вимог ч. 6 ст. 93 ЦПК України (не стосуються обставин, що мають значення для справи).

У судовому засіданні 27.01.2022 оголошено перерву до 28.02.2022.

Розгляд справи 28.02.2022 не відбувся. Наступне судове засідання призначено на 09.06.2022.

У судове засідання 09.06.2022 представники сторін з`явились. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представники відповідача-1 та відповідача-2 заперечували щодо задоволення позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

31 липня 2014 року між ТОВ «ФІАНІТ» (сторона-1 договору) та ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ» (сторона-2 договору) було укладено Договір доручення про передачу прав та функції замовника будівництва житлових будинків № 1, 2, АДРЕСА_8 (далі - договір доручення).

Згідно з п. 1.1 договору доручення ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ» зобов`язується вчинити від імені ТОВ «ФІАНІТ» певні юридичні та фактичні дії, визначені в цьому договорі.

Відповідно до п. 1.2 договору доручення цим договором встановлено виключне право ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ» на вчинення від імені ТОВ «ФІАНІТ» всіх юридичних дій, передбачених цим договором.

Пунктом 1.3 договору доручення сторони визначили, що ТОВ «ФІАНІТ» передає ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ» права та функції замовника (забудовника) щодо проектування, будівництва та введення в експлуатацію, й доручає збудувати житлові будинки № 1, 2, АДРЕСА_8 , а ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ» приймає права замовника будівництва, що передаються ТОВ «ФІАНІТ», і зобов`язується за власні та/або залучені кошти на земельній ділянці, яку надає під забудову ТОВ «ФІАНІТ», збудувати обумовлені Об`єкти і зобов`язується ввести їх в експлуатацію.

Договором доручення, у тому числі передбачено, що ТОВ «ФІАНІТ» передало, а ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ» взяло на себе зобов`язання: вносити в установленому порядку необхідні зміни до проектно-кошторисної документації; укладати з Управителем Фонду фінансування будівництва виду «А» (Управитель ФФБ): генеральні договори на забудову, договори доручення, договори уступки майнових прав на Об`єкти, договори обов`язкового страхування Об`єктів, визначені чинним законодавством України. Право вибору Управителя Фонду фінансування будівництва покладається на ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ»; користуватися правами та нести обов`язки, що випливають із договорів, укладених Повіреним з Управителем Фонду фінансування будівництва; передати установникам Фонду фінансування будівництва, які виконали всі зобов`язання перед Управителем ФФБ, у власність об`єкти інвестування, за актами здачі-приймання об`єктів інвестування та здійснювати оформлення права власності на об`єкти інвестування (житлові квартири, машиномісця нежитлові приміщення, тощо) у порядку визначеному чинним законодавством України; виконувати інші функції Замовника, необхідні для здійснення проектування, будівництві і введення Об`єктів в експлуатацію.

На виконання Договору доручення ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ» було вибрано управителя ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ», що посвідчено між сторонами Генеральним договором № 5 від 22.05.2015.

21 лютого 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» (управитель) та ОСОБА_1 (довіритель) укладено договір № 83 про участь у фонді фінансування будівництва.

Пунктом 1.1 договору № 83 передбачено, що довіритель на підставі повного визнання ним Правил фонду фінансування будівництва, що затверджені наказом № 13-ФФБ від «12» травня 2015 р., (далі - Правила фонду) надає свою згоду на участь у фонді фінансування будівництва виду А (далі - Фонд).

За пунктом 1.5. договору № 83 об`єктом будівництва є житловий будинок АДРЕСА_9 (будівельна адреса - АДРЕСА_1 ), будівництво якого організовує забудовник та фінансує Управитель за рахунок отриманих в управління від довірителя коштів. Запланована дата введення забудовником об`єкта будівництва в експлуатацію 30 листопада 2018 року.

Відповідно до п. 1.6. договору № 83 та Правил фонду за довірителем закріплюється об`єкт інвестування з такими характеристиками: вид об`єкта інвестування - квартира, в якій частка довірителя складає 100% об`єкта інвестування; адреса: АДРЕСА_1 ; номер об`єкта будівництва - житловий будинок АДРЕСА_10 ; номер об`єкта інвестування - 235; поверх - 22; кількість кімнат - 2; загальна площа об`єкта інвестування відповідно до проекту - 70,83 кв.м.

Згідно з п. 5.2. договору № 83 для закріплення об`єкта інвестування довіритель протягом 3 (трьох) банківських днів з дня підписання цього договору вносить на рахунок управителя кошти в розмірі 963288,00 грн., що становить 100 відсотків вартості об`єкта інвестування, визначеного сторонами у пункті 1.6 цього договору, за поточною ціною вимірної одиниці об`єкта інвестування, встановленою за згодою сторін на день внесення коштів.

Пунктом 6.1. договору № 83 передбачено, що довіритель сплачує управителю винагороду за здійснення управління коштами, переданими управителю в управління (довірче управління коштами) у розмірі 2,5%, що становить 24082,20 грн., в строк до 26 лютого 2018 року включно.

У пункті 2.1. договору № 83 обов`язки управителя (ТОВ «Фінансова компанія «Столиця»), зокрема, управитель зобов`язаний:

- прийняти від довірителя кошти в управління та використати їх відповідно до Правил фонду та цього Договору (пп.1);

- закріпити за довірителем обраний ним об`єкт інвестування відповідно до Правил фонду та цього Договору (пп.2);

- видавати довірителю свідоцтво про участь у Фонді відповідно до Правил фонду та цього Договору (пп. 3);

- виключити закріплений за довірителем об`єкт інвестування з переліку об`єктів інвестування, що пропонуються Управителем для інвестування (далі - перелік об`єктів інвестування), з метою запобігання закріпленню такого об`єкта за іншим Довірителем (пп.4);

- передати довірителю, який повністю проінвестував закріплений за ним об`єкт інвестування, майнові права на такий об`єкт за договором про уступку майнових прав (пп.5);

- надати після введення об`єкта будівництва в експлуатацію та здійснення остаточних розрахунків довірителя з управителем довірителю в обмін на свідоцтво про участь у Фонді відповідно до Правил фонду та цього Договору довідку про право Довірителя на набуття у власність, закріпленого за ним об`єкта інвестування, в якій обов`язково зазначаються такі дані: номер довідки та дата її видачі, вид фонду, дані управителя, дані довірителя, дані про закріплений за довірителем об`єкт інвестування (пп.6);

- не вносити зміни та доповнення до Правил фонду без письмової згоди всіх довірителів. У разі потреби надіслати повідомлення з пропозиціями щодо внесення змін і доповнень до Правил фонду кожному довірителю. Згода довірителя вважається отриманою, якщо протягом 30 днів з дня надходження такого повідомлення на зазначену в цьому договорі адресу довірителя управитель не отримав письмової відповіді довірителя (пп.10);

- перевіряти на письмову вимогу довірителя фінансовий стан забудовника, вимагати від нього надання фінансових та аудиторських звітів та надавати довірителю інформацію про результати проведеної перевірки (пп.11);

- письмово повідомити Довірителю про: внесення змін до Правил фонду; зміну технічних характеристик об`єкта та будівництва та/або об`єкта інвестування на підставі листа забудовника; збільшення строків будівництва більш як на 90 днів; введення об`єкта будівництва в експлуатацію з наданням на його письмову вимогу копії відповідного акта; відкріплення від довірителя об`єкта інвестування на умовах цього договору; зміну місцезнаходження Управителя (пп.12);

- надавати довірителю у письмовій формі на його письмову вимогу інформацію про хід виконання умов цього договору, зокрема про: будівельний стан готовності об`єкта будівництва; закінчення спорудження об`єкта будівництва та необхідність проведення остаточних розрахунків з Управителем згідно з даними щодо фактичної загальної площі об`єкта інвестування; поточну ціну вимірної одиниці об`єкта інвестування (пп.13).

На виконання умов договору № 83 позивач перерахував на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» 963288,00 грн. з призначенням платежу «участь у Фонді фінансування будівництва», що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 22.02.2018, а також перерахував на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» 24082,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 22.02.2018.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ» зверталося до забудовника ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ» з проханням прискорити темпи будівництва та повідомити про зміну строків, що підтверджується листами від № 283/2/11-2018 від 16.11.2018 та № 16/09 від 16.09.2019.

ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ» листом № 212/11-18 від 26.11.2018 повідомило ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ», що завершення будівництва та введення об`єкта будівництва в експлуатацію буде здійснено в червні 2019 року.

Своєю чергою ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ» листом № 438 від 15.12.2018 повідомила позивачу про узгодження нового строку здачі об`єкта будівництва в експлуатацію (червень 2019 року).

Листом № 564 від 01.10.2019 ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ» повідомило позивачу, що наразі будівельні роботи, в тому числі фасадні, оздоблювальні, монтаж інженерного обладнання та облаштування прибудинкової території виконані загалом більш, ніж на 90 %. Закінчення робіт заплановано в листопаді 2019 року. Отримання Сертифікату Державної архітектурно-будівельної інспекції України, яким буде засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації, очікується не пізніше лютого 2020 року. Починаючи з листопада 2019 року довірителі можуть звернутися до офісу продажу на будівельному майданчику для подання заяви щодо дочасного допуску до проінвестованих квартир для початку ремонтних робіт.

Слід зауважити, що будь-яких заперечень чи зауважень щодо зміни строку введення в експлуатацію об`єкта будівництва від позивача матеріали справи не містять.

ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ» листом № 278 від 16.11.2020 повідомило позивачу про введення об`єкта будівництва - житлового будинку АДРЕСА_11 в експлуатацію. Сертифікат відповідності закінченого будівництвом об`єкта серії ІУ № 77, виданий Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 05.11.2020 на підставі Акта готовності об`єкта до експлуатації від 07.10.2020.

23 квітня 2021 року між позивачем ( ОСОБА_1 ) та ТОВ «ФІАНІТ», від імені якого за договором доручення від 31 липня 2014 року виступає ТОВ «Житлоекономія», підписано акт прийму-передачі об`єкта інвестування, який підписано сторонами без зауважень.

Також між ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ» та позивачем було укладено договір про відступлення майнових прав, за яким управитель (ТОВ «ФК «СТОЛИЦЯ») та довіритель ( ОСОБА_1 ) набув майнових прав на об`єкт інвестування, а саме на 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_12 .

Позивачем в травні місяці 2021 року було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_13 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових на нерухоме майно № 278929112 від 10.10.2021.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, предметом та підставою цього позову є вимоги позивача як довірителя фонду фінансування будівництва до забудовника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАНІТ» про стягнення неустойки (штрафу) в розмірі 28 898,64 грн. «за прострочення та неналежне надання фінансової послуги з управління майном», та до управителя Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Столиця» стягнення неустойки (пені) в розмірі 175559,23 грн. «за несвоєчасне виконання зобов`язань з будівництва» (а.с. 6).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, а також правові засади та особливості випуску, розміщення та обліку сертифікатів фондів операцій з нерухомістю встановлює Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19.06.2003 № 978-IV.

Приписами статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено терміни:

управитель - фінансова установа, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством, Правилами фонду та відповідає вимогам, встановленим цим Законом;

договір управління майном - договір, за яким установник управління передає управителю у довірчу власність майно з метою досягнення визначених ним цілей та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя з управління цим майном. За цим Законом договором управління майном для фонду фінансування будівництва (далі - ФФБ) є договір про участь у ФФБ, а для фонду операцій з нерухомістю (далі - ФОН) та системи ФОН-ФФБ - договір про придбання сертифікатів ФОН;

договір управителя із забудовником (далі - договір) - договір, який регулює взаємовідносини управителя із забудовником щодо організації спорудження об`єктів будівництва з використанням отриманих в управління управителем коштів та подальшої передачі забудовником об`єктів інвестування установникам управління майном та укладається у випадках, передбачених цим Законом.

Стаття 3 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначає, що системою фінансово-кредитних механізмів при будівництві житла та операціях з нерухомістю (далі - система фінансово-кредитних механізмів) за цим Законом є врегульовані цим Законом та договорами дії суб`єктів системи при організації будівництва житла, фінансуванні цього будівництва та здійсненні операцій з нерухомістю. Суб`єктами такої системи є довірителі, управителі, забудовники, страхові компанії, емітенти сертифікатів ФОН та власники сертифікатів ФОН.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель фонду на праві довірчої власності здійснює управління фондом та для досягнення мети управління майном, визначеної установниками цього фонду, перераховує частину отриманих коштів у напрямах, зазначених у Правилах. Для ФФБ - це фінансування будівництва, для ФОН - це здійснення операцій з нерухомістю. Решта коштів залишається в управлінні управителя відповідно до Правил фонду.

За приписами статті 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов`язується збудувати один або декілька об`єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об`єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов`язується здійснювати фінансування будівництва цих об`єктів будівництва на умовах договору. Забудовник зобов`язаний виконати свої зобов`язання за договором щодо організації спорудження об`єктів будівництва та своєчасного введення їх в експлуатацію незалежно від обсягу замовлення на будівництво, підтвердженого управителем. Протягом періоду будівництва управитель ФФБ відповідно до умов договору підтверджує забудовнику обсяг замовлення на будівництво шляхом надання даних про об`єкти інвестування, майнові права на які передані установникам ФФБ на умовах Правил цього фонду та договорів про участь у ФФБ.

Створення ФФБ врегульоване нормою статті 11 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», якою, зокрема, передбачено, що фінансова установа, яка відповідає вимогам цього Закону, може за власною ініціативою створити ФФБ. ФФБ не є юридичною особою. ФФБ може бути двох видів - ФФБ виду А та ФФБ виду Б. Для ФФБ виду А поточну ціну вимірної одиниці об`єкта будівництва, споживчі властивості об`єктів інвестування та об`єкта будівництва, коефіцієнти поверху та комфортності визначає забудовник, при цьому він приймає на себе ризик щодо недостатності залучених коштів на спорудження об`єкта будівництва та зобов`язаний своєчасно ввести його в експлуатацію відповідно до проектної документації і виконати усі необхідні роботи для дотримання технічних характеристик об`єктів інвестування та об`єкта будівництва, незалежно від обсягу фінансування.

Управитель ФФБ при здійсненні управління ФФБ:

несе відповідальність за дотримання обмежень довірчої власності управителя, визначених Правилами ФФБ та визнаних довірителями ФФБ;

несе відповідальність за виконання своїх зобов`язань перед довірителями ФФБ у межах цього Закону та договору про участь у ФФБ;

не несе відповідальності власним майном за виплату коштів довірителю ФФБ в разі його відмови від участі у ФФБ виду А, якщо управитель ФФБ дотримався встановлених Правилами ФФБ процедур щодо забезпечення можливості отримання довірителем коштів з ФФБ на вимогу довірителя;

за дорученням довірителів виступає в інтересах довірителів позивачем у разі невиконання забудовником своїх зобов`язань щодо строків спорудження і якості об`єктів будівництва та передачі об`єктів інвестування довірителям у власність.

ФФБ діє до виконання усіх зобов`язань перед довірителями.

Частинами першою та п`ятою статті 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що управитель здійснює контроль за дотриманням забудовником умов та зобов`язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести до:

змін технічних характеристик об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування;

погіршення споживчих властивостей об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування;

зростання вартості будівництва більше ніж на двадцять відсотків;

збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яносто днів.

У разі порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов`язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Управитель зобов`язаний виплатити довірителю кошти у сумі, що визначається відповідно до статті 20 цього Закону при відмові довірителя від участі у ФФБ і не може бути меншою за суму, внесену довірителем до ФФБ. Довіритель не сплачує управителю винагороду за виплату йому коштів у разі, якщо довіритель відмовляється від участі у ФФБ з підстав, визначених цією частиною.

Таким чином, правовідносини щодо залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла регулюються договором довірителя з управителем про участь у ФФБ та договором управителя із забудовником щодо організації спорудження об`єктів будівництва з використанням отриманих в управління управителем коштів, при цьому наслідком порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва є право довірителя вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів.

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено терміни, зокрема, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівник (пункт 22); продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Наведене дає підстави для висновку, що норми Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до фінансово-кредитних правовідносин при будівництві житла та операціях з нерухомістю в частині, не врегульованій спеціальним законом.

Водночас, можливість застосування до спірних правовідносин наведених вище приписів Закону України «Про захист прав споживачів» залежить від доведеності обставини невиконання (неналежного виконання) відповідачами взятих на себе зобов`язань.

Як вже зазначалося вище, позивач просить стягнути із забудовника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАНІТ» неустойку (штраф) «за прострочення та неналежне надання фінансової послуги з управління майном», а із управителя Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Столиця» неустойку (пеню) «за несвоєчасне виконання зобов`язань з будівництва».

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» договору № 83, а також Правила ФФБ виду А, дотримуватись вимог якого зобов`язався позивач у зв`язку з підписанням цього договору, суд встановив, що управитель ТОВ «Фінансова компанія «Столиця» не здійснює будівництво об`єкта та не здійснює введення в експлуатацію об`єкта інвестування, оскільки такі функції покладено безпосередньо на забудовника.

Так, згідно з Правилами ФФБ виду А, забудовник зобов`язаний виконати свої зобов`язання за договором щодо організації спорудження об`єктів будівництва та своєчасного введення їх в експлуатацію незалежно від обсягу замовлення на будівництво, підтвердженого управителем (пункт 4).

При цьому, визначеним у договорі № 83 обов`язком управителя ФФБ є здійснення управління грошовими коштами довірителя з метою отримання у власність об`єкта інвестування, та після введення його в експлуатацію - надання довірителю довідки про право довірителя на набуття у власність закріпленого за ним об`єкта інвестування.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З огляду на те, що забудовник не відповідає за прострочення та неналежне надання фінансової послуги з управління майном, а управитель не відповідає за несвоєчасне виконання зобов`язань з будівництва, заявлені позовні вимоги з визначених позивачем підстав є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 759/16734/15-ц.

Також слід зауважити, що управитель на виконання пп. 12 п. 2.1 договору № 83 письмово повідомляв позивача про збільшення строків будівництва, однак позивач жодних заперечень щодо цього не висловив та не скористався правом вимагати дострокового розірвання договору та виплати йому коштів управителем у порядку, встановленому договором.

Окрім того, у договорі № 83 сторони узгодили дату введення забудовником об`єкта будівництва в експлуатацію як заплановану, тобто орієнтовну, а не кінцеву.

Відповідачі у відзивах на позовну заяву, посилаючись на положення ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», вказують, що споживач має право заявити вимоги щодо сплати неустойки виключно до моменту прийняття або в сам момент прийняття робіт (послуг).

Однак з таким твердженням суд не погоджується з огляду на те, що приписи ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» врегульовують правовідносини під час виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі), тоді як приписи ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» стосуються прострочення виконання роботи (надання послуги). У даній справі позивач не заявляв вимог про недоліки у будівництві чи в управлінні коштами, натомість у позові йдеться про прострочення виконання зобов`язання з будівництва.

У відзиві на позовну заяву ТОВ «ФІАНІТ» посилається на те, що Договором доручення від 31 липня 2014 року ТОВ «ФІАНІТ» передало, а ТОВ «ЖИТЛОЕКОНОМІЯ» прийняло та функції замовника (забудовника), тому ТОВ «ФІАНІТ» не було жодних договірних відносин із позивачем, так само як і не було жодних зобов`язань перед ним.

Такі доводи ТОВ «ФІАНІТ» суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно приписів статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Підтвердженням вказаного є підписання Акту прийому-передачі об`єкта інвестування від 23 квітня 2021 року між позивачем та ТОВ «ФІАНІТ», від імені якого за договором доручення від 31 липня 2014 року виступило ТОВ «Житлоекономія».

Також у відзивах на позовну заяву відповідачі висловили сумнів, чи є позивач у даному випадку споживачем. Однак в матеріалах справи відстуні докази того, що позивач придбав спірну квартиру для здійснення підприємницької діяльності.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАНІТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Столиця» про стягнення неустойки слід відмовити.

Керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІАНІТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Столиця» про стягнення неустойки відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІАНІТ», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Градинська, 20, кв. 1.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Столиця», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Будіндустрія, 5.

Повний текст рішення виготовлено 11.07.2022.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК