КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/2857/21
провадження № 22-ц/824/541/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

при секретарі Осінчук Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року в складі судді Заставенко М. О.,

встановив:

10.02.2021 Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 11 537 грн 77 коп., 3% річних у розмірі 983,90 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 654,99 грн, а також витрати по сплаті судового збору - 2 270 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами.

Частиною сьомою ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води, послуг з водовідведення, що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) щодо надання виконавцем ПАТ «АК «Київводоканал», на даний час перейменоване у ПрАТ «АК «Київводоканал», послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Вказаним повідомленням визначено, що фізична особа власник або квартиронаймач жилого приміщення у багатоквартирному будинку, що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов цього договору. А відмова споживача від отримання цих послуг має бути оформлена письмово та направлена до АК «Київводоканал» для оформлення припинення їх надання.

ОСОБА_1 отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору приєднання, оскільки після розміщення повідомлення та договору у вказаній газеті на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал» жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило.

Згідно пункту 1.1. вказаного договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язався надавати відповідачу послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.

29.11.2018 між сторонами був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення ( з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач посилався на те, що відповідач зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати спожитих у період з 1 травня 2016 року по 31 грудня 2020 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконала належним чином, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, що підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року вказаний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "АК "Київводоканал" заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 1 537,77 грн, 3% річних у розмірі 983,90 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 654,99 грн, а також витрати по сплаті судового збору - 2 270 грн, всього 17 446,66 грн.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, за період з травня 2016 року по грудень 2020 року було використано 646,34 м3 холодної води, водовідведення холодної води - 646,34 м3, водовідведення гарячої води - 301,81 м3, що не відповідає дійсності.

Підтвердженням невірного нарахування заборгованості та кількості спожитої нею води є копії наступних документів: технічного паспорту лічильника холодної води № 4697856; технічного паспорту лічильника гарячої води №4706303; договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №0261002 від 30.11.2018; акту приймання на абонентський облік засобів обліку води №291/1 від 29.11.2018 року; рахунку/акту №26-27 від 22.01.2019 про повірку лічильників, виданого ТОВ "ЕТАЛОН-АСП" ; акту приймання на абонентський облік засобів обліку води від 20.01.2020 року; договору повірки №134/2020/004/005 від 30.01.2020 та акту виконаних робіт по договору повірки №134; акту приймання на абонентський облік засобів обліку води від 09.11.2020 року.

Згідно вказаних доказів користуватись холодною та гарячою водою в квартирі АДРЕСА_1 почали з листопада 2018 року, що зафіксовано в акті №2911/1 від 29.11.2018 року, де працівником позивача вказано показники лічильників в квартирі - 00001 м3. В інших документах прослідковується збільшення показників лічильників, оскільки з листопада 2018 року в квартирі розпочались ремонтні роботи. Вона сплачувала за спожиту воду та водовідведення відповідно до показників лічильників, встановлених в її квартирі, що підтверджується копіями квитанції, фіскальних чеків та розрахунком заборгованості позивача.

Зазначила, що 25.05.2020 вона зверталась до суду першої інстанції з клопотанням про розгляд справи в загальному провадженні, проте суд першої інстанції проігнорував надані нею докази, в яких показники лічильника відрізняються від показників, наведених позивачем в розрахунку заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ «АК «Київволоканал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що відповідачу було забезпечено можливість подавати докази, заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Саме за бездіяльності відповідача до суду не було надано відзиву, пояснень, доказів разом із заявою про поновлення пропущених строків з поважних причин.

Твердження відповідача про те, що вона почала користуватись холодною та гарячою водою з листопада 2018 року є необґрунтованими, оскільки жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору приєднання від відповідача не надходило.

Споживачі, які не знімали та не передавали показання квартирного засобу обліку виконавцю, оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку.

Відповідач у відповідності до п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, не зверталась з відповідною заявою про опломбування вхідного вентеля мереж водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 , що свідчить про відсутність підстав для звільнення від обов`язку з оплати наданих послуг.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Васильченко Л. І. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Додатково пояснила, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 23 лютого 1996 року.

Місцем реєстрації відповідача з 2006 року по даний час є адреса: АДРЕСА_3 .

В квартирі з 2006 року по листопад 2018 року ніхто не проживав. У період з 31.01.2017 по 08.02.2022 у квартирі були відсутні зареєстровані особи. Проте, за даними позивача станом на 30.09.2018 кількість прописаних у квартирі становить 2 особи, кількість проживаючих - 2 особи, що не відповідає дійсності та не підтверджено актом обстеження.

Між сторонами було укладено Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №0261002 від 29.11.2018 та Акт про приймання на абонентський облік засобів обліку води №2911/1 від 29.11.2018, зі змісту якого вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 встановлений лічильник ХВ №4697856 з показами 00001м3, лічильник ГВ №4706303 з показами 00001 м3. Дата останньої повірки лічильників 04.12.2014. Покази лічильників підтверджують, що користуватися послугою з центрального постачання холодної води та водовідведення почали з листопада 2018 року. За таких підстав позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з травня 2016 року по жовтень 2018 року є необґрунтованими.

Відповідно до показів лічильників у період з листопада 2018 року по грудень 2020 року загальний об`єм спожитої відповідачем послуги з централізованого водопостачання та водовідведення склав: холодної води -124,5 м3, гарячої води - 124,3 м3.

У вказаний період загальна сума, яка підлягала до сплати за послугу з централізованого постачання холодної води та водовідведення складає 3 889,10 грн. За цей період відповідачем сплачено 2 759,38 грн. Таким чином, заборгованість відповідача складає 1 129,72 грн, проте позивачем вказано суму заборгованості 1 741,72 грн, що не відповідає дійсності. Загальний розмір заборгованості з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат складає 1 314,91 грн. За таких підстав рішення суду першої інстанції підлягає зміні у частині стягнутої з відповідача суми заборгованості.

Матеріали справи не містять доказів того, що будинок АДРЕСА_4 в період з 2016 року був обладнаний загальнобудинковим лічильником.

Також просила застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за період з травня 2016 року по січень 2018 року.

Представник ПрАТ «АК «Київводоканал» - Тараненко С. В. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Пояснив, що наявні в матеріалах справи докази спростовують твердження відповідача щодо кількості проживаючих в квартирі у період з травня 2016 року по листопад 2018 року, а також те, що користування послугами з водопостачання та водовідведення почалось з листопада 2018 року. З лікарського свідоцтва про смерть від 17.10.2017 вбачається, що ОСОБА_3 загинула за адресою: АДРЕСА_4 внаслідок токсичної дії окису вуглецю. З відповіді Дарницького районного управління ГУ ДННС України в м. Києві вбачається, що пожежа виникла в квартирі АДРЕСА_1 . З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 була донькою ОСОБА_1 .

Здійснення змін відносно кількості зареєстрованих /проживаючих по о/р №0261002 (кв. АДРЕСА_1 ) здійснювалось фахівцями Комунального концерну «Центр комунального сервісу». Жодних дій з боку позивача відносно внесення змін до таких даних не здійснювалось.

Відповідач не зверталась до позивача із заявою про опломбування вхідного вентиля мереж водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю необхідності споживання послуг за вказаною адресою.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості віл 23.02.1996 р. (а.с. 113).

Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України та частини четвертої статті 319 ЦК України при здійсненні права власності визначається, що власність зобов`язує.

Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Положення статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роз`яснює, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до положень статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Враховуючи викладене, на ОСОБА_1 лежить тягар утримання даного нерухомого майна, як на його власниці.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, визначено, що ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення (пункт 2 вказаних Правил).

Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання (пункт 2 вказаних Правил).

Відповідно до положень пункту 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

Відповідно до положень пункту 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Відповідно до положень пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Крім того, відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вказане узгоджується також із положеннями пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, де зазначено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Системний аналіз норм закону дає підстави для висновку, що споживач має право не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг у випадку, якщо він подасть відповідну письмову заяву до надавача послуг та документально оформить його відсутність в квартирі чи будь-якому іншому нерухомому майні, де надаються житлово-комунальні послуги.

При дослідженні матеріалів даної цивільної справи апеляційний суд встановив, що відповідачка по справі ОСОБА_1 не зверталася до ПрАТ «АК «Київводоканал» із заявами про те, що вона не проживає за адресою : АДРЕСА_1 та що вона бажає припинити отримання житлово-комунальних послуг у зв`язку з її фактичним проживанням за іншою адресою.

Крім того, вказані вимоги закону щодо письмового оформлення бажання споживача відмовитись від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води було розміщено ПрАТ «АК «Київводоканал» 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510).

З огляду на надані відповідачем докази того, що 16.10.2017 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 сталася пожежа, в якій загинула донька відповідачки ОСОБА_3 , доводим останньої про те, що в квартирі з 2006 року по листопад 2018 року ніхто не проживав є необґрунтованими.

Відповідно до наданого суду першої інстанції розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, за період з травня 2016 року по грудень 2020 року за адресою : АДРЕСА_1 існує заборгованість за надані послуги у розмірі 11 448, 77 грн, а також інфляційні втрати - 2 654,99 грн та три відсотки річних - 983,90 грн.

На підтвердження правильності наданого розрахунку позивачем надано розгорнутий розрахунок обсягу та вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за період 01.05.2016 по 31.12.2020 (а.с.174-176), який зроблено з урахуванням встановлення в квартирі відповідачки 29.11.2018 засобу обліку води, який було прийнято на абонентський облік згідно акту опломбування приладів обліку води від 27.11.2018.

З огляду на те, що відповідачем щомісячно не надавались показання квартирних приладів обліку води, за якими повинні проводитись нарахування на надані послуги, позивачем правомірно здійснювалось нарахування в такі місяці за середніми показниками.

Доводи відповідача про те, що будинок не було обладнано загальнобудинковим засобом обліку води є необґрунтованими.

Відповідно до відповіді ПрАТ «АК «Київводоканал» від 31.01.2022 №524/18/36/02-22, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 у період з 01.05.2016по 22.03.2017 було обладнано загальнобудинковим засобом обліку холодної води типу JS-NK №10683515, у період з 23.03.2017 по 24.04.2019 - засобом обліку холодної води типу МТ QN K №02234572.

З 25.04.2019 по теперішній час облік послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення по житловому будинку за вказаною адресою проводиться згідно з показаннями працюючого, повіреного та опломбованого загальнобудинкового засобу обліку типу МТ QN 6 K № (а.с. 151-152).

До вказаної відповіді надані свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 153, 154).

На підтвердження тієї обставини, що будинок був обладнаний загальнобудинковими засобами обліку позивачем надано копії актів про зняття показань з приладу обліку (а.с. 177-182).

Відповідачу також було надано інформацію щодо зміни кількості зареєстрованих /проживаючих осіб за вказаною адресою у спірний період, яка надається фахівцями Комунального концерну «Центр комунального сервісу» та самостійно позивачем не здійснюється.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача до відповідача про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення.

Заява представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальний строк позовної давності відповідно до статті 257 ЦК України становить три роки.

Згідно з частиною третьою та четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка була належним чином повідомленою про розгляд справи в суді першої інстанції, надавала свої письмові пояснення, проте заяви про застосування наслідків спливу позовної давності не подала.

За таких обставин підстав для вирішення апеляційним судом заяви про застосування позовної давності відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дає підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява №63566/00).

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 липня 2022 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк