Справа № 214/5468/21
2/214/2328/22
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову

25 липня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушнерук Ю.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судового засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та його представника адвоката Воловик Яни Анатоліївни до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, представлений органом опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкування батька з дитиною, визначення порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

Представники:

від позивача адвокати Воловик Я.А., Щербатюк В.А.,

від третьої особи ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Воловик Я.А. звернулися до суду з позовною заявою 08 липня 2021 року, в якій просять суд: зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди та не чинити такі перешкоди в спілкуванні його як батька з дитиною малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити наступний порядок його участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : особисті побачення кожного вівторка, четверга протягом 2-х годин без присутності матері; мати змогу зустрічатись з сином у школі, спортивних закладах та на вулиці; у перший та третій тиждень місяця з 19.00 год. п`ятниці до 18.00 год. неділі з ночівлею за місцем проживання батька та з урахуванням розпорядку дня дитини, стану здоров`я; перебувати у батька під час канікул у школі половину канікулярного часу та половину тривалості відпустки батька; безперешкодно спілкуватися з сином по телефону з урахуванням стану його здоров`я, режиму та розпорядку дня дитини; приймати участь у вирішенні питання, що стосується навчання та здоров`я дитини.

Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року (головуючий суддя Євтушенко О.І.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання (а.с.20).

За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №246 від 24 травня 2022 року та протоколу матеріали позову передано в провадження судді Ткаченку А.В. 24 травня 2022 року, який ухвалою суду від 30 травня 2022 року прийнято до свого провадження.

Відповідач ОСОБА_2 правом на участь в підготовчому судовому засіданні не скористалася, подавши заяву, направлену на електронну пошту суду 21 липня 2022 року, про визнання нею вимог позову ОСОБА_1 . Зазначила, що з огляду на введення в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України вона втратила роботу та залишилась без засобів для існування. Враховуючи ці обставини вона прийняла рішення поїхати за кордон в пошуках роботи, та 06 березня 2022 року передала сина ОСОБА_4 батькові ОСОБА_1 . Тобто, з 06 березня 2022 року дитина фактично проживає з батьком позивачем по справі. Зважаючи на це, вважає, що фактично позов визнала, оскільки вимоги позивача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні практично виконала. Не заперечувала проти ухвалення рішення про задоволення позову.

При вирішення питання можливості прийняття судом визнання відповідачем позову суд виходить з такого.

Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Частинами першою та другою ст.159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Таким чином, позивачем у даній категорії справ є той з батьків, хто проживає окремо, та якому чиняться перешкоди іншим з батьків, з ким фактично проживає дитина. Факт чинення перешкод і належність статусу позивача є визначальними критеріями, які свідчать про наявність між батьками дитини спору про право.

Разом з тим, у заяві про визнання позову відповідач зазначила, що з 06 березня 2022 року малолітній син сторін ОСОБА_4 фактично проживає з батьком позивачем по справі. Рішення про передання дитини батькові для подальшого проживання з ним відповідач прийняла добровільно та свідомо.

Слід зауважити, що 25 липня 2022 року через канцелярію суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Щербатюк В.А. надійшла заява про залишення без розгляду пред`явленого до ОСОБА_2 позову про усунення перешкод у спілкування батька з дитиною, визначення порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею оскільки з огляду на зміну обставин, що існували на момент пред`явлення позову, наразі відсутній предмет спору. В обґрунтування заяви представник зазначила, що з 06 березня 2022 року малолітній син сторін ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_1 . Дитину позивачеві добровільно передала відповідач з посиланням на те, що має намір виїхати за кордон. На підтвердження вказаних обставин представник попередньо долучила копію акта від 06 березня 2022 року.

Сукупність вказаних обставин свідчить про доведеність зміни обставин, які існували на момент пред`явлення ОСОБА_1 позову. Добровільна зміна місця проживання дитини відповідачем з огляду на зміну життєвих обставин не є свідченням визнання відповідачем позову, що за своїм логічним змістом суперечить закону, а є фактичним виключенням наявності предмету спору про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною. До того ж представник позивача подала заяву про залишення позову без розгляду, що має першочергове значення перед визнанням позову відповідачем, оскільки в силу ч.3 ст.13 ЦПК України позивач як учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Нівелювання судом сутності права позивача на залишення позову без розгляду призведе до порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову суперечить нормам закону, що регулює спірні правовідносини, а також положенням ЦПК України з огляду на відсутність предмету спору та подання стороною позивача заяви про залишення позову без розгляду, що виключає доцільність ухвалення рішення, тому суд доходить висновку про необхідність відмови в прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову.

Керуючись ст.ст.206, 260, 261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 та його представника адвоката Воловик Яни Анатоліївни до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, представлений органом опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкування батька з дитиною, визначення порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу складено та підписано 25 липня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко