Справа № 286/3813/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою і просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» с. Черепин Черепинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 5079 грн., що належала її батьку - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0248262, який було видано на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації №136 від 21.04.1996, мотивуючи тим, що вона у встановлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину після смерті батька, вступивши в управління та володіння спадковим майном останнього, так як була прописана разом з ним на день його смерті. Однак, в оформленні права на спадщину на зазначену земельну частку (пай) їй було відмовлено по причині не надання нею оригіналу сертифікату на земельну частку (пай).

В судове засідання позивач не з`явилася, але в своїй позовній заяві просить справу слухати у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, але надала клопотання, в якому просить справу слухати у її відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

З листа управління у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №БП-24/0-0.1023-12/433-21 від 04.11.2021 вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0248262 був виписаний на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації від 21.04.1997 №136. Згідно вказаного сертифікату останньому належить право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності КСП «Світанок» Черепинської сільської ради, розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки становила 5079 грн.. Тобто, ОСОБА_2 є таким, що при житті набув право власності на земельну частку (пай).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.09.2021.

Відповідно, на день його смерті відкрилася спадщина, серед іншого майна, і на належну йому земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок», розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 5079 грн., що належала йому на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації від 21.04.1997 №136, що підтверджується вищевказаним листом управління у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №БП-24/0-0.1023-12/433-21 від 04.11.2021.

Позивач є дочкою спадкодавця та спадкоємцем за законом 1-ї черги. Вона прийняла спадщину після смерті батька на підставі ст. 549 ЦК України 1963 року, вступивши в установлений законом шестимісячний строк в управління та володіння спадковим майном, так як мала на руках ощадну книжку покійного батька, а також отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та грошові вклади. Крім позивача, інших спадкоємців немає. В нотаріальній конторі, куди вона звернулася за оформленням права на спадщину на зазначену земельну частку (пай), їй було відмовлено, так як нею не було пред`явлено оригіналу сертифікату на земельну частку (пай).

Зазначені обставини підтверджуються копіями матеріалів спадкової справи №488/98 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , довідкою виконавчого комітету Овруцької міської ради №782(1) від 17.11.2021, листом управління у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №БП-24/0-0.1023-12/433-21 від 04.11.2021, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2438/02-31 від 19.11.2021 та повідомленням Овруцької ДНК №2603/01-16 від 09.12.2021.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст.548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За таких обставин, суд вважає, що позивач набула право власності на спадкову земельну частку (пай) на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність" від 07.02.1991.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 200, 206, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), яка проживає в с. Коренівка Овруцького району Житомирської області, право власності на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» с. Черепин Черепинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 5079 грн., що належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації №136 від 21.04.1996.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 10.01.2022.