ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1295/21
Провадження №2/477/277/22
04 січня 2022 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем - Коцюрубенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу,
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 09 грудня 2019 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ СК «ПЗУ Україна») та ОСОБА_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР №122704279, за яким страховик зобов`язаний відшкодувати шкоду заподіяну страховиком життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
20 лютого 2020 року в м. Миколаєві сталася ДТП за участю автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Buerstner», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 .
Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області 14 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні вказаного правопорушення, притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 40 годин.
Оскільки відповідач самовільно залишив місце ДТП, в розумінні абзацу «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.
З огляду на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдану майнову шкоду в досудовому порядку, позивач просить стягнути її в судовому порядку.
04 січня 2022 року представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відповідач ОСОБА_1 тричі без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання. Крім цього, виклик відповідача здійснений в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України. Відзив відповідачем не подано.
Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
З огляду на те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
На підставі ухвали суду від 04 січня 2022 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.
Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.
20 лютого 2020 року близько 19-00 години ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі марки «BMW», реєстраційний знак НОМЕР_1 , автомобільній дорозі по вул. Кобзарській у м. Миколаєві, в районі будинку №5-А, порушив вимоги підпункту б) пункту 2.3, пункти 12.1 та 12.3 ПДР України, був неуважний до дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, а також за наявності перешкоди на дорозі у виді вибоїни, не вжив всіх необхідних заходів до уникнення зіткнення з нею, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїжджої частини дороги, де зіткнувся із парканом житлового будинку громадянина ОСОБА_3 , після чого його автомобіль продовжив рух та допустив зіткнення зі стоячим на узбіччі будинком на колесах (трейлером), який від удару зіткнувся із деревом позаду нього. Від зіткнення автомобіль, а також паркан будинку та будинок на колесах отримали механічні пошкодження. Спричинені матеріальні збитки.
Щодо ОСОБА_1 на місці ДТП був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, за порушення п. 2.3 б, 12.1, 12.3 ПДР України, та статтею 122-4 КУпАП за порушення п. 2.10 «а».
Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2020 року винуватим у скоєнні ДТП та залишення місця пригоди визнаний відповідач ОСОБА_1 , його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 40 годин (а.с. 7-10).
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, зазначена постанова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою є обов`язковою. Тобто, має преюдиційне значення щодо події та вчинення дій певною особою.
Норми Закону Україну «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV (далі - Закон №1961-ІV), спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники (юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, страховики (страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Закону України «Про страхування», особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а також Моторне (транспортне) страхове бюро України та потерпілі (треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації наземного транспортного засобу, зазначеного у чинному Договорі, або, залежно від умов Договору, будь-якого наземного транспортного засобу, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.
Статтею 6 Закону України №1961-ІVвизначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Пунктом 22.1 статті 22 Закон України №1961-ІV, при наявності страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідальність відповідача, користувача транспортного засобу - «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована згідно з полісом страхування №ЕР №122704279 за договором із ПрАТ СК «ПЗУ Україна», термін дії з 10 грудня 2019 року по 09 грудня 2020 року (а.с. 5).
Статтею 28 Закону України №1961-ІVвстановлено, що заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (статті 29 Закону України №1961-ІV).
Потерпілий від ДТП ОСОБА_3 , дотримуючись вимог зазначеної норми, у встановлений законом строк звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а також надав всі необхідні документи (а.с. 11-12).
Вказане також підтверджується дослідженням спеціаліста автотоварознавця №565Е про оцінку причепу житлового «Buerstner 4203», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 21 травня 2020 року (а.с. 14-23).
25 вересня 2020 року ПрАТ СК «ПЗУ» на адресу ОСОБА_1 направлена претензія про регресні вимоги (а.с. 27-28). Встановлений строк для сплати страхового відшкодування п`ять днів з моменту тримання вимоги.
Відповідачем добровільно не повернута сплачена позивачем сума страхового відшкодування.
Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
В пункті 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до пункту 6 вказаної Постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків (частин 2 статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з абзацом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, що спричинив ДТП, якщо останній після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце події.
Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Оскільки порушення ПДД заходиться у причинно-наслідковому зв`язку з пошкодженням автомобіля «Buerstner», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та ОСОБА_1 самовільно залишив місце ДТП, то саме відповідач несе обов`язок по відшкодуванню в порядку регресу завданих в наслідок ДТП збитків страховику.
Так як відповідачем в добровільному порядку не відшкодовані збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Також, відповідно до статі 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 2270,00 грн.
Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 282 ЦПК України,
Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», адреса: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053, ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складений та підписаний 10 січня 2022 року.

Суддя В.В. Полішко