Справа №430/2784/21
Провадження №2/430/293/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі адвоката Жердєва С.М. до 24 Державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСУ з надзвичайних ситуації у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 в особі адвоката Жердєва С.М. звернувся до суду з цим позовом, в якому просив:

1) визнати протиправними дії та висновки комісії з проведення службового розслідування 24 Державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо визнання факту травмування та удару електричним струмом під час виконання службових обов`язків на пожежі що сталася 26.10.2020 року, старшого пожежного рятувальника ДПРЧ-24 сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 непідтвердженим;

2) скасувати Акт спеціального розслідування нещасного випадку (аварії), що сталася 26.10.2020 року, складений за формою Нцз-5;

3) зобов`язати відповідача повторно створити комісію для проведення розслідування травмування старшого пожежного рятувальника сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 та визнати травмування і удар електричним струмом на пожежі таким, що пов`язаний з виконанням службових обов`язків;

4) скласти Акт спеціального розслідування нещасного випадку (аварії), що сталася 26.10.2020 року за формою Нцз-1, що пов`язаний з виконанням службових обов`язків старшого пожежного рятувальника сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що зазначена позовна заява не може бути прийнята судом, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам закону:

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, звертаючись до суду з вказаними вимогами, просив суд звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на п. 13 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Дійсно, відповідно до п. 13 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їх прав.

Копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 17.06.2016 року підтверджується факт того, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі за №545/1149/17 (провадження №14-730цс19) зазначено, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI - учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22.10.1993 року за №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені устатті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону №3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі за №9901/311/19 (провадження №11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі за №490/8128/17 (провадження №К/9901/166/18, К/9901/30220/18)».

Таким чином, враховуючи що предмет позову у цій справі не стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій, тому слід прийти до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача.

Зважаючи на вищевикладене, позовну заяву позивачем було подано до суду з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" - судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового бору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 грн. В той же час абзац 2 ч. 3 ст. 6 цього Закону наголошує, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином позивачу необхідно до позовної заяви додати документи, що підтверджують сплату ним судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, відповідно до п. 7 та п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позові не зазначені відомості про те, чи здійснювалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо так, то які.

Також, позовна заява не містить, як того вимагає ЦПК України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали недоліків. Залишення вказаної позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі адвоката Жердєва С.М. до 24 Державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСУ з надзвичайних ситуації у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати позивачу для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.П. Дьоміна