Провадження № 2/369/1838/22
РІШЕННЯ

Іменем України

06.07.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Дубас Т.В.

при секретарі судових засідань Житар А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, в якому просила суд збільшити розмір стягнення аліментів та стягувати з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Виконавчий лист по справі №369/12276/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини відкликати.

В обґрунтування позову зазначено, що 13.05.2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №55 серії 1-ОК №309997.

Від даного шлюбу у Позивача та Відповідача народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згодом подружнє життя між сторонами не склалось, тому рішенням Києво- Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2020 року у справі №369/12275/20 шлюб було розірвано.

Після розірвання шлюбу син залишився проживати з Позивачем.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.12.2020 року у справі №369/12276/20 вирішено стягувати з Відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 . 16.02.2010 року у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

На даний час розмір аліментів, який визначений рішенням Києво- Святошинського районного суду Київської області від 31.12.2020 року є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку інтересів дитини відповідного віку, так як витрати на дитину постійно зростають. В той же час у Відповідача покращилось матеріальне становище має будинок на праві приватної власності, працює та проживає-за кордоном, де отримує високу заробітну плату, натомість у позивача навпаки - погіршилось матеріальне становище та й стан здоров`я потребує окремих додаткових витрат.

Незважаючи на те, що у відповідача покращилось відмовляється сплачувати аліменти у значно вищому розмірі, ніж передбачено рішенням суду, а навпаки намагається взагалі деякі місяці не платити аліменти на утримання дитини незважаючи на те, що відповідач працює за кордоном та має стабільний дохід.

Згідно повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 09.06.2021 року зазначено, що станом на 09.06.2021 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.06.2021 року за період з 30.09.2020 року по 31.05.2021 року становить 12 590,40 грн. (копія повідомлення додається).

Відповідач має кошти для того, щоб сплачувати аліменти на утримання дитини у значно більшому розмірі, оскільки після винесення рішення суду про стягнення аліментів у відповідача покращився матеріальний стан.

У відповідача з`явилось нерухоме майно житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на яке державним виконавцем накладено арешт у зв`язку з несплатою аліментів.

Окрім того, відповідач постійно знаходиться за кордоном, має роботу де отримує дохід, тому відповідач має змогу платити аліменти кожного місяця у значно вищому розмірі для того, щоб позивач могла належним чином забезпечувати дитину.

Позивач офіційно працює, але заробітної плати позивача не вистачає для того, щоб утримувати дитину, так як Позивач отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 6 000,00 грн. та з цієї суми ще потрібно оплатити витрати на комунальні послуги та продукти харчування.

Окрім того, у Позивача проблеми зі здоров`ям, нещодавно Позивачеві було зроблено операцію, діагноз «аденоміоз». Після проведення операції Позивачеві потрібні ліки для відновлення свого здоров`я.

Аліменти, які присуджені рішенням суду є недостатніми, щоб забезпечувати дитину та на літніх канікулах відправити дитину у санаторій або на море.

Зважаючи на значне зростання рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з часу присудження аліментів та зміну віку самої дитини і пов`язаних з цим витрат на харчування, лікування, одяг, предмети першої необхідності, шкільне та повсякденне приладдя, навчання, фізичний та духовний розвиток сина, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань, гуртки та курси витрати на утримання та виховання дитини постійно зростають.

Відповідач аліменти на утримання дитини у добровільному порядку кожного місяця не хоче платити у більшому розмірі, незважаючи на матеріальний стан Відповідача.

Останній платіж, який відповідач сплатив на утримання дитини 20.07.2021 року у розмірі 1 423,84 грн. Цієї суми недостатньо для того, щоб належним чином забезпечити потреби дитини.

Дитина хоче вивчати іноземну мову, але Позивач не може відправити дитину на курси з вивчення іноземної мови, так як коштів яких надає Відповідач недостатньо не тільки на курси з вивчення іноземної мови, а й на продукти харчування, не кажучи вже про одяг та предмети першої необхідності.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.08.2021 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив, у відповідності з яким відповідач заперечує щодо обставин, викладених в позовній заяві, при цьому зазначає, що належних доказів про наявне зареєстроване право власності на ім`я відповідача житлового будинку у Вінницькій області позивач суду не надала. Постанова про накладення арешту на майно не містить у собі інформації про наявність у власності у відповідача житлового будинку, оскільки арешт накладений «на все майно» без конкретизації назв цього майна та без вказівки індивідуальних ознак такого майна. Житловий будинок належить матері відповідача на праві власності, а відповідач лише в будинку матері зареєстрований за місцем проживання.

Про працевлаштування відповідача за кордоном, отримання ним заробітної плати, про розмір такої заробітної плати позивач суду доказів не надала, у позовній заяві з цього приводу нею викладені припущення.

На теперішній час відповідач не працює за станом здоров`я, усуває самостійно ускладнення перенесеного ним захворювання на коронавірус у Польській Народній Республіці, оскільки не достатньої кількості грошових коштів для проходження курсу лікування.

Наміри позивача відправити дитину на канікулах у санаторій та на море та понести витрати за рахунок відповідача не входять до складу аліментних платежів, оскільки це додаткові витрати на оздоровлення дитини, які мають інші правові підстави за статтею 185 Сімейного кодексу України. При наявності підтверджуючих витрати позивача грошових документів, які буду реально понесені позивачем на оздоровлення, розвиток дитини, відповідач відшкодує 50% реально понесених позивачем витрат на оздоровлення дитини та її розвиток. Але на підставі ст. 185 Сімейного кодексу України окремо від аліментних платежів.

Витрати на розвиток розумових та інших здібностей дитини також є додатковими витрати (навчання дитини на курсах, у гуртках, витрати на розвиток пізнавальних та творчих здібностей, оздоровлення дитини) є додатковими витратами, окрім аліментних платежів. Але це є інші витрати на дитину по статті 185 Сімейного кодексу України, а не аліменти.

Не відповідають дійсності вказані у позовній заяві твердження позивача, про те, що «відповідач не бажає платити аліменти у більшому розмірі, ніж 1423 гривень».

Так, позивач перерахував на рахунок відповідача у рахунок сплати аліментів такі грошові суми:

- 19.07.2021 року відповідачем перераховано Погребищенському відділу ДВС для позивача 1500 гривень аліментів;

- 20 серпня 2021 року відповідачем перераховано Погребищенському відділу ДВС для сплати позивачу аліментів у сумі 2500 гривень;

- 30 вересня 2021 року відповідачем Погребищенському відділу ДВС для позивача перераховано аліменти у сумі 2500 гривень;

- 05.10.2021 року відповідачем перераховано на рахунок Погребищенського відділу ДВС для сплати аліментів позивачу 3000 гривень;

- 15.11.2021 року відповідач перерахував на рахунок Погребищенського відділу ДВС для сплати позивачу аліментів у сумі 3000 гривень.

Позивач у січні та лютому 2021 року тричі отримувала від позивача грошові кошти на сплату аліментів на утримання дитини, але цього не визнає.

Відповідач щомісячно систематично перераховує на утримання дитини для відповідача суму аліментів, яка є більшою ніж встановлений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. А тому підстав для збільшення розміру аліментів шляхом збільшення частки відрахування від заробітку (доходів) відповідача не існує.

Постійного заробітку відповідач не має.

Виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача був виданий 07 травня 2021 року, виконавче провадження Погребищенським відділом ДВС було заведено 21 травня 2021 року. Рішення про стягнення аліментів з відповідача 31 грудня 2020 року було заочним, справа була розглянута без участі відповідача.

За вказаних обставин не існує підстав для тверджень позивача про небажання відповідача сплачувати аліменти «у більшому розмірі», оскільки відповідач на час розгляду теперішньої справи судом сплачує відповідачу аліменти у сумах, більших ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, встановлений законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

Згідно із законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум на дитину відповідного віку складав 2510 гривень на місяць з 01 липня 2021 року, з 01 грудня 2021 року складає 2618 гривень на місяць. Тому на теперішній час відповідач виконує вимоги законодавства про сплату аліментів, передбачених діючими нормами, по можливості перераховує щомісячно аліменти позивачу на утримання дитини у встановлених розмірах прожиткового мінімуму і навіть більше.

На підставі викладеного у задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки відповідач на теперішній час у межах встановлених законодавством вимог регулярно щомісячно систематично виконує свій обов`язок батька по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірах, що перевищують прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

У відповіді на відзив сторона позивача не погоджується з аргументами і доводами зазначеними у відзиві, зазначає про те, що згідно довідки-розрахунок по аліментах від 24.11.2021 року у Відповідача станом на жовтень 2021 року наявна заборгованість по аліментах на утримання дитини становить 28 154,92 грн.

З довідки-розрахунок по аліментах вбачається, що з вересня 2020 року по жовтень 2021 року Відповідач сплачував аліменти три рази, зокрема у липні 2021 року у розмірі 1 431.00 грн., серпні 2021 року у розмірі 2 500.00 грн., жовтні 2021 року у розмірі 5 500,00 грн.

Тому посилання відповідача на те, що він систематично сплачує аліменти на утримання дитини не відповідає дійсності та суперечить довідці-розрахунок по аліментах, яка видана державним виконавцем, адже станом на жовтень 2021 року у відповідача заборгованість по аліментах становить 28 154,92 грн.

Також важливо зазначати, що заборгованість по аліментах у відповідача виникла ще на момент відкриття виконавчого провадження станом на 21.05.2021 року заборгованість по аліментам становила 12 590,40 грн., внаслідок чого державним виконавцем 09.06.2021 року було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

У добровільному порядку відповідач відмовлявся погашати заборгованість по аліментам, внаслідок чого Позивач змушена була пред`явити виконавчий лист для примусового виконання рішення суду.

Тобто на період травня 2021 року у Відповідача вже була заборгованість і Відповідач відмовлявся сплачувати аліменти на утримання дитини.

Відповідач є працездатною особою, тому має змогу заробляти кошти, щоб утримувати свою дитину, жодних доказів які б могли свідчити, чому відповідач не може працювати за станом здоров`я у матеріалах справи немає.

Оскільки матеріальне становище позивача суттєво погіршилось, Відповідач не платить аліменти на утримання дитини, стан здоров`я також погіршився, адже нещодавно позивачеві було зроблено операцію, витрати на дитину постійно зростають, натомість Відповідач за кордоном але з незрозумілих причин ухиляється від виконання своїх обов`язків та не сплачує аліменти. Тому просить вимоги позову задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб (повторно), який було зареєстровано 13.05.2000 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 55 від 13.05.2000 р.

Також встановлено, що у сторін від шлюбу є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія № НОМЕР_3 , яке видане виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2020 (справа № 369/12275/20), позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрований 13.05.2000 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 55 від 13.05.2000 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.12.2020 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок в дохід держави.

Рішення суду набрало законної сили 01.02.2021.

На підставу своїх доводів позивачка суду надала розрахунок заборгованості по аліментах ВП №65528698, з якої вбачається, що розмір заборгованості відповідача складає 28 154, 92 грн., станом на 29.10. 2021 року.

Проте, як вбачається з матеріалів справи відповідачем додані квитанції про сплату ним аліментів 18.01. 2022 року у розмірі 3000 грн. та квитанцію від 17.12. 2021 року у розмірі 3000 грн., що свідчить про часткове погашення заборгованості по аліментах.

Відповідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 12.11. 2021 року, у межах повноважень, наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України, та відповідно до пункту 23 Положення про базу даних „Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.2007 № 472, зареєстрованим у Мін`юсті 05.07.2007 за № 765/14032, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим в період з 01.01.2019 по 12:00 10.11.2021 громадянином України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в базі даних не виявлено.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК).

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що стороною позивача не надано доказів того, що обставини щодо участі відповідача у вихованні та утриманні дитини змінилися з часу рішення суду про встановлення аліментів в частині від доходу відповідача.

Позивачем також не доведено погіршення її матеріального чи сімейного становища, та/або покращення матеріального становища відповідача, які б поза розумним сумнівом свідчили про необхідність зміни способу раніше присуджених аліментів.

Також суд критично відноситься до посилання позивача щодо зміни матеріального стану відповідача, оскільки позивачем до матеріалів справи не додано доказів покращення матеріального стану відповідача, а саме не надано доказів того, що у відповідача на праві власності є житловий будинок, також не надано доказів того, що відповідач працює за кордоном.

Зокрема, вимога позову щодо збільшення розміру з 1/4 частки до 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, не обґрунтована та не підтверджена наявними в матеріалах справи доказами.

Твердження позивача про те, що відповідач здоровий та працездатний, отримує заробітку плату у великому розмірі та має змогу сплачувати аліменти в розмір 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд не враховує, оскільки ці твердження належними доказами не підтверджено.

Слід також зазначити про те, що з тексту позову та доданих до нього документів не вбачається наявність достатніх обставин, які в силу закону можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів, а пред`явлення позову, на переконання суду, є бажанням позивача отримувати аліменти у більшому розмірі ніж встановлені судом в 2020 році рішенням, яке набрало законної сили.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, а також оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, та їх взаємний зв`язок, суд вважає, що доводи позову не ґрунтуються на законі, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, та достатніх обставин, з якими закон пов`язує можливість збільшення розміру стягнення аліментів в даному спорі не встановлено, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 ЦПК України, ст.ст. 84, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.В. Дубас