Ухвала

08 липня 2022 року

м. Київ

справа № 344/10382/20

провадження № 61-4846ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 січня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд додаткової постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2022 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» (далі - ПрАТ «Прикарпаттяобленерго») про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою Бородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 березня 2021 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

У березні 2021 року ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» звернулося до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

Додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року заяву ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 жовтня 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Бородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2020 року, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 22 березня 2021 року та додаткову постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року - без змін.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд додаткової постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 січня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд додаткової постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

У червні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 січня 2022 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки сформована через систему «Електронний суд» 02 червня 2022 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 14 червня 2022 року визнано наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк ОСОБА_1 направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 червня 2022 року, вважаючи, що вимоги ухвали виконано.

Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 червня 2022 року виконано заявником не у повному обсязі, оскільки у порушення частини третьої статті 393 ЦПК України, заявником не подано до суду касаційної інстанції належних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що строк пропущено з поважних причин, оскільки у березні 2022 року касаційна скарга була подана у встановлений законом строк. У подальшому, ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2022 року касаційну скаргу було повернуто у зв`язку із невиконанням ухвали Верховного Суду від 11 травня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху. Вказує, що вперше касаційну скаргу він подав із додержанням вимог статті 392 ЦПК України, проте касаційну скаргу було повернуто неправомірно, тому є підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що наведені причини пропуску строку є по суті аналогічними, які ОСОБА_1 зазначав у касаційній скарзі.

Заявник дійсно в силу норм ЦПК України має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, але це не означає безумовне поновлення строку касаційного оскарження.

Наведені заявником обставини не є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надають такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

ОСОБА_1 не наведено обставини, які унеможливили дотримання передбачених ЦПК України строків на касаційне оскарження судового рішення та розумних пояснень щодо неможливості виконання вимог ухвали Верховного Суду від 11 травня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху в установлений строк. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення. Інших підстав поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження заявником не наведено.

Пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України визначено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Частиною шостою статті 43 ЦПК України встановлено, що процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Пунктом 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) передбачено, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що вимоги частини сьомої статті 43 ЦПК України є спеціальними та застосовуються виключно у випадку подачі до суду процесуальних документів в електронній формі.

Первинно подана касаційна скарга ОСОБА_1 була сформована у системі «Електронний суд», тому доводи заявника з приводу відсутності у нього обов`язку надання суду касаційної інстанції доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії поданих до суду документів є безпідставними.

Посилання ОСОБА_1 про безпідставне повернення первинної поданої касаційної скарги є необґрунтованими та зводяться лише до незгоди заявника з ухвалою суду про повернення касаційної скарги.

Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 08 липня 2022 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 червня 2022 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 січня 2022 року слід вважати неподаною та повернути.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 січня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд додаткової постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2022 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець