Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2022 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді: Партоліної І.П.
при секретарі: Довгій С. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу, -
Свої вимоги мотивувала тим, що 03.11.2021 року між сторонами за актом прийому-передачі було передано в користування відповідача легковий автомобіль Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , власності позивача. Також відповідач передав позивачеві розписку-зобов`язання, якою зобов`язався у разі пошкодження та/або знищення ввіреного йому транспортного засобу відшкодувати шкоду оцінену в установленому законом порядку власнику даного майна.
07 листопада 2021 року в місті Києві водій спричинив ДТП, що призвело до значних пошкоджень автомобіля, після чого вказаний транспортний засіб було повернуто позивачеві.
Автомобіль позивача отримав значні технічні ушкодження відповідно до висновку експерта вартість матеріального збитку становить 147790 грн 00 коп.
Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надійшов.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.
При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Посилання позивача на розписку-зобов`язання, акт прийому-передачі автомобіля, акт видачі автомобіля, не можуть розцінюватися судом як належні докази покладення на відповідача відповідальності за збитки завдані позивачу, оскільки вони підтверджуть лише факт передачі автомобіля відповідачеві 03 листопада 2021 року.
Крім того, відповідно до акту видачі автомобіля від 03.11.2021 року автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 зазначено, що автомобіль здав- ОСОБА_3 .
Також у позовній заяві позивач посилається на вимоги ЦК України щодо найму (оренди) майна, однак у відповідності до вимог ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Тому, подані до суду ( мовою оригіналу) «Умови оренди» ( а.с.19) також не приймається судом як доказ, оскільки договір оренди транспортного засобу за участю фізичної особи не є нотаріально посвідченим.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду.
Будь яких доказів існування факту ДТП, як то звернення до страхової компанії, фотографування місця ДТП, протокол притягнення до відповідальності водія, фіксування ДТП патрульною поліцією, тощо, позивачем не надано.
Таким чином, відсутня головна передумова настання зобов`язання по відшкодуванню шкоди доведення самого факту її наявності.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів того, що відповідач своїми діями порушив Правила дорожнього руху України, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП.
Окрім того, факт того, що дійсно відбулась дорожньо-транспортна пригода, її майну нанесені матеріальні збитки позивачем не доведено.
Враховуючи вищевикладене, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Керуючись ст. 1166 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 81, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобувідмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядку визначеному ст. 354, 355 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: