Справа № 316/1575/21
Провадження № 2/316/267/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2022 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Куценка М.О.

за участю секретаря судового засідання Нестерової Г.М.

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі судового засідання приміщення суду в м.Енергодарі Запорізької області, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу №316/1575/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Енергодар» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Місто для людей Енергодар», в особі свого представника - адвоката Турчинського М.І. звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з вищезазначеною позовною заявою (а.с.2-5зворот).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.06.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків позову (а.с.33-34).

14.07.2021 позивачем ТОВ «Місто для людей Енергодар», в особі представника - адвоката Турчинського М.І. надано до суду уточнену позовну заяву, в якій просить суд: стягнути солідарно з відповідача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 на користь позивача, заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком у період з 01.08.2018 по 01.04.2020 в розмірі 8703,18 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що рішенням виконкому Енергодарської міської ради №161 від 06.06.2018 ТОВ «Місто для людей Енергодар» починаючи з 01.08.2018 обслуговує багатоквартирні будинку в місті Енергодарі. 08.06.2018 укладено Договір №08/06/2018-92 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком між ТОВ «Місто для людей Енергодар» та від імені співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 - міським головою міста Енергодара Музикою П.О. якого уповноважено на укладання цього договору пунктом 3 рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 06.06.2018 №161. Відповідно до вказаного Договору на співвласників багатоквартирного будинку покладено обов`язок сплачувати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком. Пунктом 5 Договору визначено розмір і форму оплати послуг управителя відповідно до якого, замовник сплачує за надані послуги управителем щомісяця додатково до встановленого тарифу на житлово-комунальні послуги для житлових та нежитлових приміщень в розмірі 6,48 гривні на місяця за 1 квадратний метр у загальній площі житлового або нежитлового приміщення у об`єкті яке перебуває у власності або у користуванні кожного зі співвласників.

Вказує також, що на відповідачів зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та у період з 01.08.2018 по 01.04.2020 надано послуги з управління багатоквартирним будинком за які кожного місяця відповідачі повинні сплачувати по своїй квартирі 315,58 грн., яка розраховується за формулою: тариф х загальну площу квартири. Відповідачі не здійснювали оплату за надані послуги з управління багатоквартирним будинком в наслідок чого виникла заборгованість, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом (а.с.37-41).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.07.2021 по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін і запропоновано відповідачам подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також відзив на позов по вказаній справі (а.с.46-46зворот).

Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

В судове засідання представник позивача ТОВ «Місто для людей Енергодар» не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі (а.с.66). Крім того, у пунктах 2 вимог позову представник позивача просить розглянути справу на підставі наявних доказів та матеріалів (а.с.40зворот).

В судове засідання відповідачі не з`явилась, будь-яких заяв, клопотань, відзовів на позов або заперечень проти позову до суду не надали.

Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження визначеного ухвалою суду, на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив правовий висновок про те, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Встановлено, що Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради 06.06.2018 прийнято рішення №161 «Про призначення управителя багатоквартирних будинків», виконавцем послуг з управління багатоквартирними будинками визначено ТОВ «Місто для людей Енергодар» за об`єктом конкурсу №1 та за об`єктом конкурсу №2 і уповноважено міського голову ОСОБА_5 , від імені співвласників багатоквартирного будинку підписати з ТОВ «Місто для людей Енергодар» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за кожним багатоквартирним будинком що входив в об`єкт конкурсу №1 та конкурсу №2, строком на один рік (а.с.7).

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», із змінами, управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

08.06.2018 між співвласниками багатоквартирного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , від імені яких діє Енергодарський міський голова Музика Павло Олексійович, якого уповноважено на укладання цього договору рішенням виконавчого комітету ЕМР від 06.06.2018 №161, згідно з Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», надалі іменовані - «Замовник», з однієї сторони та ТОВ «Місто для людей Енергодар», в особі директора Шепеленка Володимира Миколайовича, що діє на підставі Статуту, який надалі йменується - «Управитель», з іншої сторони, було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №08/06/2018-92 (далі - Договір №08/06/2018-92) (а.с.8-10зворот).

Відповідно даних Акту прийняття-передачі об`єкта в управління (з балансу), який є Додатком №1 до вказаного Договору (а.с.11-13зворот) та який згідно п.24 Договору №08/06/2018-92 є його невід`ємною частиною (а.с.10зворот) - об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 передано з управління КП «Підприємства комунальної власності» ЕМР в управління ТОВ «Місто для людей Енергодар».

Відповідно до положень п.1 Договору №08/06/2018-92, управитель, зобов`язався надавати замовникові послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях (далі - об`єкт), для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень (далі - мешканців об`єкта) у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості (далі - послуги), а замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом, у разі коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватись виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку визначених таким договором.

Відповідно до п.5 Договору №08/06/2018-92, сторони погодились, що замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на житлово-комунальні послуги для житлових та нежитлових приміщень 6,48 гривень на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі Співвласників (а.с.8).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Обов`язок щодо оплати споживачами житлово-комунальних послуг, закріплений у статтях 67, 68 Житлового кодексу Української РСР, якими передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймачі (власники) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до положень ст.383, ст.405 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до змісту ч.1, ч.3 ст.156 Житлового кодексу Української РСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, при цьому, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг укладеного безпосередньо зі споживачем послуг, само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Позивач заявляючи свої вимоги до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості, у період з 01.08.2018 по 01.04.2020 в загальному розмірі 8703,18 грн. (а.с.40зворот-41) зазначає на те, що відповідачі є мешканцями багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.38), що на думку позивача підтверджується даними особової картки № НОМЕР_1 , копія якої надається представником позивача до позовної заяви (а.с.42). А також представник позивача вказує на відкриття особового рахунку на відповідачів № НОМЕР_1 , які зареєстровані за вказаною адресою: АДРЕСА_2 (а.с.38). Разом з цим, такі посилання представника позивача спростовується даними інформаційних повідомлень з Сектора реєстрації Енергодарської міської ради від 17.06.2021, витребуваних судом на виконання вимогч.6 ст.187 ЦПК України, які не містять відомостей про зареєстроване місце проживання/перебування відповідачів за адресою: АДРЕСА_2 та місцем реєстрації відповідачів зазначено інші адреси, заборгованість за якими у даному позові до стягнення з відповідачів позивачем не заявляється (а.с.29-32). Крім того, відповідно до відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна не містять даних щодо права власності на квартиру АДРЕСА_4 у період з 01.08.2018 по 01.04.2020 за відповідачами (а.с.68-68зворот).

Матеріали справи не містять доказів, що у період з 01.08.2018 по 01.04.2020 відповідачі або будь-хто із відповідачів, були наймачами квартири АДРЕСА_4 , або членами сім`ї власника та у вказаний період використовували квартиру для свого проживання.

Слід зазначити, що ухвалою суду від 23.06.2021 позивачу надавалась можливість подати докази того, що відповідачі були користувачами (наймачами) або власниками квартири АДРЕСА_4 , у зв`язку з чим позов залишався без руху (а.с.33-34), проте позивачем таких доказів суду надано не було, клопотань про їх витребування в разі неможливості самостійного надання, суду не заявлялось.

За змістом ст.51 ЦПК України, належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Відповідно до ч.2 ст.51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідачів у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення, невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаними ним у позові відповідачами.

При цьому, заявлені позовні вимоги до неналежних відповідачів не можуть бути задоволені судом, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Позивачем не заявлялось до суду клопотань про заміну відповідачів на належних (ч.2 ст.51 ЦПК України), а зі встановлених у справі обставин та наявних у ній матеріалів, у суду наявні достатні підстави вважати, що позивачем визначено неналежних відповідачів за даним позовом.

Відповідно до правових висновків викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі №552/6381/17 (пункт 39), пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з послуги управління багатоквартирним будинком задоволенню не підлягають так як їх пред`явлено до неналежних відповідачів.

Згідно приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення.

Позивач просить про стягнення з відповідачів на свою користь суми судового збору та витрат з правничої допомоги (а.с.41), з цього приводу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні вимоги позову, зазначені положення процесуального законодавства, суд дійшов висновку, що судові витрати не піддягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 83, 89, 95, 128, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні вимог позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Енергодар» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком - відмовити у повному обсязі.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. О. Куценко