Справа № 357/2046/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

25 липня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі Коротун Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

07.02.2022 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку (зареєстрований судом 04.03.2022), обґрунтовуючи тим, що 17.12.2019 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CL-248320, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 300000,00 грн. до 16.12.2024, на поточні потреби позичальника, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язався використати кредит на цілі, вказані, в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Відповідно до п.4.1. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 35,00 % річних. Банк свої зобов`язання за договором виконав повністю, надав відповідачу кредит, а позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 18.01.2022 утворилася заборгованість по кредитному договору №CL-248320 від 17.12.2019 у розмірі 467015,22 грн., що складається із: заборгованості по тілу кредиту 296531,85 грн. та заборгованості за відсотками 170483,37 грн. У зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань зі сторони відповідача, 22.11.2021 АТ «Кредобанк» було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, але вона залишена відповідачем без відповідного реагування. Тому, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 467015, 22 грн. та судові витрати у справі у розмірі 8405, 23 грн.

05.05.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами.

16.06.2022 судом постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача, Акціонерного товариства «Кредобанк», за довіреністю Мужик Назар Тарасович в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 25.07.2022 подав до суду клопотання, про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги позивач підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач - ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подала.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 29.11.2018 Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» змінило своє найменування на Акціонерне товариство «Кредобанк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Кредобанк», що підтверджується статутом та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 23-25).

Встановлено, 17.12.2019 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CL-248320 (а.с. 5-7), відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані, в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі.

Відповідно до п. 2.1 -2.4 Кредитного договору Банк видає позичальнику кредит у розмірі 300000,00 грн. на 60 місяців терміном до 16.12.2024 на поточні потреби на поточний рахунок позичальника в розмірі 179999,99 грн. та на погашення кредитної заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до п.4.1. Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35,00 % річних.

Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки, передбачені цим Договором та додатками до нього.

Відповідно до п. 6.9. Кредитного договору банк у праві вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Відповідно до п. 6.10. Кредитного договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку.

Пунктом 7.1. Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення простроченої до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми н несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору за виконання зобов`язань за Кредитним договором Позичальник несе повну відповідальність перед Банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством України.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.

На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з меморіального ордера №72506614 від 17.12.2019 (а.с. 12), Акціонерне товариство «Кредобанк» на виконання вимог п.2.4 Кредитного договору надав ОСОБА_1 кредит у встановленому договором розмірі, а саме на поточні потреби в розмірі 179999,99 грн.

Як вбачається з меморіального ордера №72506609 від 17.12.2019 (а.с.13), Акціонерне товариство «Кредобанк» на виконання вимог п.2.4 Кредитного договору надав ОСОБА_1 кредит у встановленому договором розмірі, а саме на погашення кредитної заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 120000,01 грн.

З наданого позивачем розрахунку (а.с. 10-11), вбачається, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №CL-248320 від 17.12.2019 станом на 18.01.2022 становить 467015,22 грн., що складається із: заборгованості по тілу кредиту 296531,85 грн. та заборгованості за відсотками 170483,37 грн..

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_1 з умовами договору була ознайомлена, підписала кредитний договір №CL-248320 від 17.12.2019 і отримала кредит у розмірі 300000,00 грн., що також підтверджується випискою про рух коштів по рахунку за період з 17.12.2019 по 18.01.2022 (а.с. 14-18), однак умови договору порушила.

22.11.2021, у зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань зі сторони відповідача, представник АТ «Кредобанк» направив досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань відповідачу ОСОБА_1 на її адресу проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 19, 20, 21-22), однак, жодної дії щодо погашення заборгованості відповідачем здійснено не було.

Тому, суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідач відзив на позов та докази щодо спростування доводів позивача до суду не подала, отже, не заперечує проти заявлених позовних вимог.

Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу представник позивача АТ «Кредобанк», адвокат Мужик Назар Тарасович, надав до суду копію договору про надання правової допомоги від 01.09.2021, у якому сторони домовились, що вартість правничої допомоги (складання та подання позовної заяви, представництво у судовому процесі та отримання рішення) складає 1400,00 грн., є фіксованою сумою, і не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Отже, позивач підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, яка підлягає розподілу за результатами розгляду справи, оскільки розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, який не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, а отже є визначеним в розмірі 1400,00 грн., який підлягає розподілу за результатами розгляду справи (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 28.12.2020 № 640/18402/19).

Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 7005,23 грн. (а.с. 1),

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у загальному розмірі 8405, 23 грн.

Керуючись ст. 11, 526, 610, 611, 625-629, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 4, 12, 76 81, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Акціонерного товариства «Кредобанк» (, місце знаходження: вул. Сахарова, 78, м. Львів) до ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором CL 248320 в розмірі 467015, 22 грн. (чотириста шістдесят сім тисяч п`ятнадцять гривень 22 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судові витрати в сумі 8405, 23 грн. (вісім тисяч чотириста п`ять гривень 23 копійки).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення складено 28.07.2022.

СуддяО. В. Бондаренко