Справа 2-7-1752/10 Головуючий суду першої інстанції - Чулуп О.С.
Провадження 22-ц/812/478/22 Доповідач суду апеляційної інстанції - Бондаренко Т.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів - Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Калашник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 2-7-1752/10

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Чулуп О.С. в приміщенні того ж суду, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» про заміну сторони стягувача за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» (далі - ТОВ «Преміум Лігал Колекшн») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі на підставі ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

В заяві ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» вказувало про те, що заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2010 року по цивільній справі № 2ц-7-1752/10 задоволено позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра», Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 08/02/2007/840 К-067 від 09 лютого 2007 року в розмірі 555159,52 грн. та судових витрат в розмірі 1820 грн.

30 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» укладено договір № GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., зареєстрований в реєстрі за №2891, відповідно до якого ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» набуло права вимоги за кредитним договором № 08/02/2007/840 К-067 від 09 лютого 2007 року, Договорами поруки, права Іпотекодержателя за Договором іпотеки, права заставодержателя за Договором застави, укладеним у забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань Позичальника, відповідно до витягу з реєстру Боржників до Договору № GL3N217215_ПВ про відступлення прав вимоги від 30 квітня 2020 року.

Таким чином, ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» набуло статусу правонаступника ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором № 08/02/2007/840 К-067, укладеним Банком з ОСОБА_1 09 лютого 2007 року, а також право вимоги за договором забезпечення вказаного кредитного договору, а саме договором іпотеки від 09 лютого 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М. та зареєстрованим в реєстрі 09 лютого 2007 року за № 111.

У зв`язку з цим, посилаючись на приписи ст. 442 ЦПК України, ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» просило суд постановити ухвалу, якою замінити стягувача за виконавчим листом 2ц-7-1752/10, виданим на примусове виконання, з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» у зв`язку з переходом до ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» прав кредитора по кредитному договору 08/02/2007/840 К-067 від 09 лютого 2007 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2020 року заяву ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» задоволено, замінено сторону стягувача у виконавчому листі по справі № 2ц-7-1752/10, з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника ТОВ «Преміум Лігал Колекшн».

Вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, місцевий суд виходив із того, що на підставі договорів про відступлення права вимоги заявник ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» став правонаступником ПАТ «Комерційний банк «Надра» та відповідно набув статусу стягувача у виконавчому документі.

Не погодившись із вказаною ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, де посилаючись на її незаконність, грубе порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2020 року та передати справу на новий розгляд в суд першої інстанції, на період розгляду справи зупинити дію судового рішення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що 22 червня 2010 року було постановлено заочне судове рішення про стягнення з неї на користь ВАТ КБ «Надра» грошових коштів у цивільній справі за № 490/13041/14-ц. Проте, ухвала про заміну сторони виконавчого провадження у даній справі містить посилання на інший номер справи 2-7-1752/10 і така інформація внесена до ЄДРСР.

Апелянт вказує, що їй як боржнику оскаржувана ухвала суду не була направлена, більше того, як стороні у скарзі їй не направлялися судові повідомлення про час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим була позбавлена права надати свої пояснення в судовому засіданні. Вказане свідчить про порушення її права на справедливий суд відповідно до положень ст.ст. 8-12, 128-130, 372 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилаючись на положення п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, відповідно до яких підставою для скасування судового рішення є порушення судом норм процесуального права чи не правильне застосування норм матеріального права , які призвели до помилкової ухвали, просила скасувати оскаржувану ухвалу та повернути справу до районного суду для нового судового розгляду.

Апелянт також зазначала, що виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості на користь ПАТ «КБ «Надра» було відкрито з порушенням строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, у зв`язку з чим в 2014 році його було повернуто стягувачеві і на теперішній час за строками пред`явлення виконавчий лист неодноразово втратив свою чинність. Інформація, яка міститься в автоматизованій системі виконавчих проваджень стосується об`єднаного виконавчого провадження.

Заявник, стягувач та Центральний ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до частин 1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам не відповідає.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату , час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена за відсутності апелянта, доказів щодо отримання ОСОБА_1 повідомлень про дату, час та місце розгляду даної справи матеріали даної справи не містять. Вказаними обставинами ОСОБА_1 обґрунтовує свою апеляційну скаргу. Відповідно до положень ч. 3 ст. 442 ЦПК України, повідомлення учасників справи є обов`язковим.

За такого, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням у даній справі нового судового рішення.

З матеріалів даної справи вбачається, що заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2010 року задоволено позов ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 08/02/2007/840 К-067 від 09 лютого 2007 року в розмірі 555159 грн 52 коп. та судові витрати в розмірі 1820 грн. (а.с. - 35).

27 жовтня 2011 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист у справі № 2-1752/10 про стягнення на користь ВАТ КБ «Надра» з ОСОБА_1 556979,52 грн. Примусове виконання зазначеного рішення здійснювалося Центральним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управлення юстиції, Миколаївської області (а.с. 77).

На підставі заяви від 26 вересня 2014 року ПАТ «КБ «Надра» про прийняття на примусове виконання виконавчого листа № 2-1752/10, виданого 27 жовтня 2011 року винесена постанова державного виконавця від 01 жовтня 2014 року про відкриття виконавчого провадження за № 44913526 з примусового виконання вказаного виконавчого документа (а.с. 68, 69).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2014 року вказана постанова державного виконавця від 01 жовтня 2014 року про відкриття виконавчого провадження була скасована (а.с. 79-80).

Вказана ухвала суду мотивована тим, що відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, виконавчі листи та інші судові документи з виконання судових рішень у частині майнових стягнень пред`являються до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили, чи закінчення строку встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання судового рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Суд констатував, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документу розпочався з наступного дня, після набрання судовим рішенням законної сили, тобто з 06 липня 2010 року та сплинув 06 липня 2013 року. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був пропущений та в установленому законом порядку цей строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання не поновлювався, у зв`язку з чим постанова державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ від 01 жовтня 2014 року про відкриття виконавчого провадження є незаконною та підлягає скасуванню.

Вказана ухвала Центрального районного суду в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили.

Із наявної в матеріалах справи Інформації із автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що виконавче провадження за № 44913526 на підставі пред`явлення 30 вересня 2014 року виконавчого листа від 27 жовтня 2011 року за № 2-1752/10 про стягнення коштів в сумі 556979 грн 52 коп. з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» відкрито 01 жовтня 2014 року.

15 вересня 2015 року вказане виконавче провадження постановою державного виконавця виведено із зведеного виконавчого провадження за № 21154007.

11 січня 2020 року виконавче провадження передано на виконання іншому державному виконавцю.

28 січня 2020 року винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

25 березня 2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу за п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», через те, що Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно боржника.

23 квітня 2020 року вказана постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу постановою від 25 березня 2020 року була скасована та відновлено виконавче провадження.

27 квітня 2020 року постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження за п. 13 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з непред`явленням виконавчого документу у строки визначені ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 128-130).

До апеляційної скарги, апелянтом додана вказана постанова державного виконавця від 27 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 44913526 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1752/10 виданого 27 жовтня 2011 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 556979,52 грн, в якій зазначено, що державним виконавцем встановлено непред`явлення стягувачем виконавчого документу у строк зазначений в ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 162).

Надалі 30 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № GL3N217215_ПВ. За змістом пункту 1 цього договору новий кредитор набуває право вимоги за кредитними договорами, договорами застави та поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстрів у додатку №1 до цього договору.

Так, відповідно до додатку № 1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № GL3N217215_ПВ від 30 квітня 2020 року ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» набуло права вимоги за кредитним договором №08/02/2007/840 К-067 від 09 лютого 2007 року (валюта кредиту 840). Порядковий номер у списку 358 (а.с. 109-111).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Так, відповідно до наведеного договору від 30 квітня 2020 року про відступлення прав вимоги та відповідних додатків до нього, ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» отримало, в тому числі, право вимоги за кредитним договором, боржником за яким є ОСОБА_1 .

За такого, ТОВ «Преміум Лігал Колекшен», в наслідок матеріального правонаступництва фактично набуло статусу стягувача щодо ОСОБА_1 за кредитним договором, за невиконання умов якого судовим рішенням була визначена заборгованість.

В той же час, метою такого правонаступництва, як вбачається із змісту заяви ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» є примусове виконання вказаного судового рішення, яке набрало законної сили та не виконано до теперішнього часу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Проте, як зазначено вище, постановою державного виконавця від 27 квітня 2020 року виконавче провадження № 44913526 закінчено за п. 13ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з непред`явленням виконавчого документу у строки визначені ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, встановлено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочато знову, крім випадків передбачених цим Законом.

Іншими нормами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено підстав для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, в разі закриття виконавчого провадження з підстав, встановлених п. 13 ч. 1 ст. 39 цього закону.

Таким чином, на час виникнення матеріального правонаступництва у ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» право на пред`явлення виконавчого листа до виконання втрачено, тобто було відсутнє, а тому таке право не могло перейти в порядку правонаступництва до ТОВ «Преміум Лігал Колекшн».

Вказана постанова державного виконавця від 27 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження не оскаржена, а тому є чинною.

Відповідно до поданої заяви ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» на підставі матеріального правонаступництва, має на меті отримати і процесуальне правонаступництво шляхом заміни сторони стягувача. Проте, процесуальне правонаступництво ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» не є можливим, в зв`язку із закриттям виконавчого провадження через, як зазначено в відповідній постанові державного виконавця, недотримання законодавчо встановленої процедури пред`явлення виконавчого листа до виконання за відновленим виконавчим провадженням попереднім стягувачем, тобто порушення строку його пред`явлення , через що відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, не є можливим, а таке в свою чергу робить неможливим досягнення заявником цієї процесуальної мети.

Таким чином, в разі закінчення виконавчого провадження і якщо не існує підстав для його відновлення, так як переконливих аргументів щодо такого відновлення суду не надано, - заміна сторони виконавчого провадження як і сторони у виконавчому документі - є неможливою, оскільки зворотне не буде відповідати меті правонаступництва.

Такий висновок ґрунтується на правовій позиції викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10.

За вказаних обставин, вимога ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» про заміну сторони стягувача не підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи обставини здійснення виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, де заявник набув лише матеріального правонаступництва та відсутні підстави для процесуального правонаступництва заявника, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала районного суду, на підставі п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у даній справі нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» про заміну сторони стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , судовий збір, за подачу апеляційної скарги в загальному розмірі 496, 20 грн підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Преміум Лігал Колекшн».

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2020 року скасувати, у справі ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» про заміну сторони стягувача за виконавчим листом 2-1752/10, виданим на примусове виконання заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2010 року по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №08/02/2007/840 К-067 від 09 лютого 2007 року в розмірі 555159 грн 52 коп. та судових витрат в розмірі 1820 грн відмовити.

Судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп. стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) з Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» (, адреса місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 13-А, кв. 12).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Судді: Т.З. Бондаренко

Т.В. Крамаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 26 липня 2022 року.