ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5059/22 Справа № 199/7186/21 Суддя у 1-й інстанції - СПАЇ В. В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Свистунової О.В., Деркач Н.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди в сумі 28 765,80 грн. (а.с.1-4)

В обґрунтування позову зазначив, що 25.04.2021 р. мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений належний позивачу транспортний засіб «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 .

Для встановлення характеру та розміру шкоди була замовлена автотоварознавча експертиза, відповідно до висновку якої матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 становить 38 765, 80 грн. (без урахування втрати товарної вартості).

Витрати позивача також становлять 2 500,00 грн. та 500,00 грн. додаткові витрати при проведенні авто товарознавчої експертизи в розмірі 500,00 грн. за зняття та установку бампера та передніх фар.

Постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2021 р. (справа №932/3751/21) провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення, у зв`язку з чим, на переконання позивача, саме на ОСОБА_2 та його батьків, оскільки він неповнолітній, має бути покладений обов`язок з відшкодування завданої позивачу шкоди.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2022 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини по справі, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справі доказам, не сприяв повному, всебічному та об`єктивному розгляду справи, оскільки не взяв до уваги висновок автотоварознавчої експертизи №0807/21 від 06.07.2021 року, який не протирічіть іншим доказам по справи , судова автотехнічна експертиза у справі не призначалась, оскільки відповідачі по справі не оспорювали вину ОСОБА_2 , а тому наявні беззаперечні підстави для задоволення його позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі зазначають, що рішення суду є цілком законним та обґрунтованим, порушень норм процесуального права під час розгляду справи не відбулось, рішення винесено у відповідності до норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25.04.2021 р. мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений належний позивачу транспортний засіб «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 .

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2021року ОСОБА_1 звільнений від адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.(а.с.7-9)

Вказаний висновок бабушкінського районного суду зроблений на підставі даних відеозапису з камер відеоспостереження, розташованих на території ТРЦ «Мост Сіті», де автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 рухається із достатньо невеликою швидкістю по ділянці дороги з одностороннім рухом. Вказана ділянка дороги є фактично виїздом з паркувального майданчика ТРЦ «Мост Сіті». По ходу руху автомобіля з правого боку від нього припарковані інші транспортні засоби.

На відеозаписі зафіксовано, зокрема, це чітко видно на файлі «Парковка 2», як з правого боку по ходу руху автомобіля ОСОБА_1 на великий швидкості, що добре простежується у порівнянні із швидкістю руху інших автомобілів, і не лише учасників пригоди, рухається велосипедист. При цьому, він рухається зі сторони пішохідної зони, перед виїздом на ділянку дороги, по якій рухався ОСОБА_1 , не гальмував, а перед припаркованим іншим автомобілем виїхав на ділянку дороги з одностороннім рухом, при цьому, ділянку дороги не перетинав, а мав намір рухатись у напрямку проти дозволеного руху. Перетинати дорогу він фактично і не міг, оскільки прямо по ходу його руху бордюр і автобусна зупинка, де проїзду не має.(а.с. 7-9)

Згідно з висновком експерта №0807/21 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ), даний висновок складено 06.07.2021 р., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіль «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 38 765 грн. 80 коп. (а.с. 16-21).

Відповідно до замовлення від 16.06.2021 р. №116152 ОСОБА_1 є замовником послуги зі зняття та встановлення бамперу перед. і фари на суму 500,00 грн. Строк виконання вказаної послуги 16.06.2021 р., дата видачі замовлення 16.06.2021 р.На цьому аркуші міститься копія квитанції про сплату 16.06.2021 р. через термінал ПриватБанк з картки, останні цифри якої 3804, 500,00 грн. (а.с. 12).

Позивач сплатив 06.07.2021 р. 2500,00 грн. за складання висновку експерта №0807/21 товарознавчої експертизи з визначення суми матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, що підтверджується відповідною квитанцією, виданою судовим експертом Дроздовим Ю.В. (а.с. 11)

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції зазначив, що судом не встановлено винною особи, яка повинна в ДТП, а також не доведено розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Вказаний висновок суду обґрунтовано зроблений на підставі ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 14, ст.ст. 15-16, п. 1 ч. 2 ст. 22, а також ст.ст. 1179, 1188 ЦК України, Законом України "Про дорожній рух", які були правильно застосовані судом під час ухвалення рішення.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» особи, які керують велосипедами без двигунів, мають право їздити по спеціальних велосипедних доріжках, а в разі їх відсутності - по краю проїзної частини дороги, вулиці чи узбіччю, чого не було дотримано велосипедистом. Останній, як учасник дорожнього руху, повинен дотримуватись швидкісних режимів, в залежності від дорожньої обстановки, тим більше в ситуації виїзду на ділянку дороги, по якій рухаються автомобілі.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини (ч. 2 ст. 1179 ЦК України).

Аналізуючи встановлені в ходу розгляду справи, на підставі вказаних доказів фактичні обставини спірних правовідносин в контексті наведених вище норм законодавства, колегія суддів зазначає, що для ухвалення рішення про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП необхідною та обов`язковою умовою є встановлення винної особи, чиїми діями була спричинена така шкода, а також доведенню підлягає розмір відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не доведено суду, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини відповідача ОСОБА_2 .

Твердження позивача, що цей факт не потребує доказуванню, оскільки стороною відповідача вина ОСОБА_2 не оспорювалась, матеріалами справи не підтверджуються.

Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП був складений відносно ОСОБА_1 (позивача).

Протокол щодо порушення відповідачем ОСОБА_2 Правил дорожнього руху в момент дорожньо-транспортної пригоди не складався, постанов про притягнення останього до адміністративної відповідальності або про відсутність складу адміністративного правопорушення не виносилось.

Під час розгляду справи судово-автотехнічна експертиза з метою встановлення винної особи за скоєним ДТП не призначалась, та не проводилась.

Преюдиціального судового рішення, яке набрало законної сили, та встановлювало би вину ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, матеріали судової справи не містять.

Постанова суду про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Як правильно зазначив суд в своєму рішенні цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Таким чином, передбачений ст. 1166 ЦК України обов`язок доведення, що шкоду завдано не з вини відповідача ОСОБА_2 , не виконаний.

Що стосується встановлення розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, то суд першої інстанції також обґрунтовано виходив з того що положеннями ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Як пояснив представника позивача адвокат Омелян О.О. в судовому засіданні 07.02.2022 р. автомобіль «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 позивачем відремонтований та використовується ним за призначенням.

Документів, які б підтверджували вартість відновлювального ремонту а/м «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 суду не надав.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги та заявлений розмір завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди, а отже і розмір пред`явлених до відповідачів вимог майнового характеру, позивач надав суду висновок експерта №0807/21 від 06.07.2021 р., який був виконаний за замовленням позивача.

При таких обставинах суд першої інстанції був позбавлений можливості впевнитись, що сума шкоди, яка визначена у висновку експерта №0807/21 від 06.07.2021 р, та сума реальних витрат на від ремонтування автомобіля є ідентичними.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надав суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, та інші обставини, що мають значення для справи, зокрема, щодо розміру фактичних витрат, понесених ним для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Наданий позивачем доказ, а саме: висновок експерта №0807/21 від 06.07.2021 р. відноситься до ймовірних витрат позивача, тоді як в даній справі з урахуванням встановлених судом фактів, підлягає доведенню розмір фактичних витрат, яких зазнав позивач.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження позивача, що відповідачі визнали свою провину в скоєні ДТП, матеріалами справи не підтверджуються, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення вимог апеляційної скарги.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданим доказам, а також невірно оцінив такі докази, це що стосується доводів про протиріччя у механічних пошкодженнях автомобіля, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: О.В. Свистунова

Н.М.Деркач