Справа № 303/9111/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 липня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів: Кожух О.А., Куштана Б.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2021 року в частині визначення розміру аліментів у складі судді Монич В.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У листопада 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 13.06.2020 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу в подружжя народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що сімейні стосунки з відповідачем не склалися, через різні характери, відсутність спільних інтересів. Зникло почуття любові, а шлюб існує тільки формально, сумісне проживання та ведення спільного господарства між сторонами припинено, можливість подальшого збереження шлюбу є неможливою. Крім того, коштів які відповідач надає на утримання дитини є недостатньо для належного утримання дитини, яке б забезпечило її достатній та гармонійний розвиток.

За вказаних обставин позивач просила: 1) розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем ОСОБА_1 , який зареєстровано 13.06.2020 року Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 186; 2) стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму визначеного на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2021 року заявлений позов задоволено.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 13.06.2020 року Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 186 - розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму визначеного на дитину відповідного віку, починаючи з 18.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання по судовим витратам.

В уточненій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду в частині визначення розміру стягуваних аліментів змінити та визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта зводяться до того, що судом першої інстанції його не повідомлено про розгляд справи та розглянуто справу без його участі, чим порушено право на справедливий суд; зазначені в рішенні обставини не відповідають дійсності, зокрема, з 18.10.2021 його звільнено із військової служби за закінченням строку за контрактом, і з того часу він не працює та перебуває у скрутному матеріальному становищі, що є істотною обставиною для визначення розміру аліментів та не враховано судом; на його утриманні знаходиться також донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від першого шлюбу. Крім того, стягнення з нього аліментів в частці суперечить його доходові. З 25.10.2021 року перебуває на обліку в Олександрійському МР центрі зайнятості, як безробітний, не працевлаштований, має мінливий дохід, до теперішнього часу постійного місця роботи не має, а тому вважає за необхідне визначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість. Зокрема, вказує на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке. Відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, клопотань про розгляд справи з викликом сторін не подавав. Щодо способу стягнення аліментів, то такий відповідно до ч.3 ст.181 СК України визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Щодо доводів відповідача про скрутне матеріальне становище через те, що ніде не працює, то такі не відповідають дійсності, оскільки відповідач перебуває на військовій службі у Національній гвардії України у військовій частині НОМЕР_2, що стверджується копією посвідчення, яке видано військовою частиною 3030 від 09 лютого 2022 року.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, дана справа є незначної складності і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволеної позовної вимоги про розірвання шлюбу апелянтом не оскаржено, тому апеляційний суд у відповідності до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 13.06.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстровано у Мукачівському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 186.

Від даного шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Згідно поданого позивачкою до відзиву на апеляційну скаргу копії посвідчення, виданого військовою частиною 3030 від 09 лютого 2022 року, апелянт ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Національній гвардії України у військовій частині НОМЕР_2.

Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривня, з 1 грудня - 2100 гривні.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

Відповідно з ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У зазначеній нормі права (в редакції від 17.05.2017 року) на відміну від попередньої редакції ч.3 ст.181 СК України законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів.

Доводи апелянта про необхідність визначення розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. з посиланням на те, що він ніде не працює, не має постійного заробітку, має мінливий дохід не можуть бути взяті до уваги, оскільки отримувач аліментів скористався своїм правом, визначеним ч.3 ст.181 СК України щодо вибору способу стягнення аліментів саме у частці від доходу платника аліментів. Визначений судом розмір аліментів у розмірі ј частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму визначеного на дитину відповідного віку відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

При цьому, спільна донька сторін ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини.

Посилання апелянта, що при визначенні розміру аліментів судом не враховано, що на його утриманні знаходиться донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від першого шлюбу не може бути взято до уваги, оскільки дана обставина не звільняє його від обов`язку, як батька, який є молодою та працездатною особою щодо належного забезпечення своїх дітей.

Не заслуговують на увагу також доводи апелянта про те, що судом першої інстанції розглянуто справу без участі апелянта (відповідача), оскільки з огляду на предмет позову, зокрема, що дана справа відповідно до п.4 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2021 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2021 року в частині визначення розміру аліментів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 27 липня 2022 року.

Головуючий :

Судді: