Провадження № 22-ц/812/71/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 січня 2022 року м. Миколаїв

справа № 489/2481/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання Калашник А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухваленого 30 серпня 2021 року під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складене того ж дня, у цивільній справі

за позовом

Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У квітні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця.

Позивач зазначав, що до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг звернувся ОСОБА_3 , у зв`язку з чим підписав заяву б/н 23 лютого 2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом позичальника у анкеті-заяві. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак позичальник неналежним чином виконував обов`язки з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Спадкоємцем останнього є відповідачі, які проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не відмовилися від неї, мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 17 квітня 2020 року направив претензію кредитора до Другої миколаївської державної нотаріальної контори та 12 травня 2020 року отримав відповідь, в якій зазначалося, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед Банком за кредитним договором становить 10995,99 грн., яка складається: 3399,42 грн заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1030,51 грн заборгованість за простроченими відсотками та 6566,06 грн пені.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 10995,99 грн за кредитним договором від 23 лютого 2011 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2021 року провадження по справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 закрито. В задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки на момент розгляду справи судом не встановлені правонаступники після смерті ОСОБА_1 , суду не надано підтвердження того, що у цих правовідносинах є правонаступники після смерті останньої, тому провадження у справі підлягає закриттю в частині позовних вимог до ОСОБА_1 у зв`язку із її смертю.

В частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_2 судове рішення мотивоване тим, що позивач зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняла від нього спадщину, наявність спадкового майна та його вартість. Встановлено, що відповідачка з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не зверталася, свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 , у зв`язку із недоведеністю позивачем обґрунтованості позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на незаконність вказаного судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження судом обставин справи та неналежну оцінку доказів, банк просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Узагальненні доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було перевірено, хто є власником квартири за адресою реєстрації спадкодавця. Апелянт вказує, що відповідачі проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями їх паспортів. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі заявили про відмову від прийняття спадщини, а також доказів, що відповідачі не проживали разом із позичальником на день його смерті, а тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину. Апелянт зазначає, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно.

ОСОБА_3 , користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами, приєднавшись до Умов та правил надання банківських послуг. Погоджувався із розміром боргу, в тому числі із нарахуванням відсотків та неустойки. Разом із анкетою-заявою позичальник підписав також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», тобто сторони погодили умови кредитування. Жодних заперечень щодо розміру боргу від позичальника не було.

Узагальненні доводи інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений судом строк, до апеляційного суду не надійшло.

2. Мотивувальна частина

Відповідно до положень частин 1-4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В судове засідання апеляційного суду позивач не з`явився. Як видно з повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 149) позивач своєчасно повідомлений про час і місце судового розгляду. Клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило, а тому його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Так, судом встановлено, що 23 лютого 2011 року ОСОБА_3 , на підставі його письмової заяви, отримав у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом позичальника у анкеті-заяві. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

17 квітня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направив претензію кредитора до Другої миколаївської державної нотаріальної контори, в якій банк, посилаючись на те, що позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , просив включити кредиторські вимоги банку в розмірі 10995,99 грн. в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості та надати інформацію, необхідну банку для реалізації свого права, як кредитора спадкодавця.

12 травня 2020 року банк отримав відповідь, в якій зазначалося, що державний нотаріус не має можливості прийняти претензію кредитора до виконання, оскільки відповідно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а надана інформація в претензії кредитора та в ДРАЦС не співпадає (а.с. 50, 51).

У червні 2020 року банк склав два листа-претензії до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про сплату заборгованості у розмірі 10995,99 грн, яка виникла на дату смерті позичальника ОСОБА_3 . Ці листи-претензія були направлені відповідачам банком 19 січня 2021 року, що підтверджується відбитком календарного штемпеля місця приймання на Реєстрі згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів (а.с.54-55).

Вимога банка була залишена без задоволення.

Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області, які отримані місцевим судом 21 травня 2021 року, ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 72).

Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відсутні (а.с.78-82).

Позиція апеляційного суду

Закриваючи провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_1 на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України, у зв`язку із смертю фізичної особи, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи судом не встановлені правонаступники після смерті ОСОБА_1 , суду не надано підтвердження того, що у цих правовідносинах є правонаступники після смерті останньої.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не зверталася, свідоцтва про право на спадщину не отримувала, позивачем не доведено обґрунтованості позовних вимог, а саме, що відповідачка є спадкоємцем померлого, прийняла після нього спадщину, наявність спадкового майна та його вартість.

Однак з такими висновками колегія суддів в повній мірі погодитися не може, ураховуючи наступне.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_1 .

Згідно із частиною 4 статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно із статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Цивільне-процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі. У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому не залежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог статті 25 ЦК України припинено, та в силу вказаного вище не могла бути стороною у справі, провадження у справі в частині позовних вимог, пред`явлених до такої особи підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Зазначене відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладених у постановах Великої Палати від 07 квітня 2020 року у справі № 473/1433/18 пункти 35-37, у постановах Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц, від 05 квітня 2021 року у справі № 200/21020/15-ц.

Як видно з матеріалів справи, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із зазначеним позовом 22 квітня 2021 року. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , виходячи з відомостей Відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області (а.с. 72).

У зв`язку з відсутністю в матеріалах справи актового запису про смерть ОСОБА_1 , відповідний документ витребуваний апеляційним судом за правилами частини 7 статті 81 ЦПК України.

Згідно копії актового запису про смерть № 1779 від 15 травня 2019 року, ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 158).

За такого, колегія суддів вважає, що, оскільки на момент подачі позову - ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 померла, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, неправильно зазначив підставу для закриття провадження у справі, оскільки чинним законодавством України не передбачено судового врегулювання спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої припинено.

З огляду на наведене, оскаржуване судове рішення в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 підлягає зміні щодо підстав закриття провадження у справі. Вважати підставою закриття провадження у справі в цій частині - пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Щодо вирішення позовних вимог до ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення таких вимог регулюються статтями 1281 та 1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, суду для правильного вирішення справи необхідно встановлювати, зокрема, чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частини друга та третя статті 1281 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (частина четверта вказаної статті у тій же редакції).

Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (пункти 57-62), від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (пункт 69.5), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звертаючись із цим позовом, посилалося на те, що банку стало відомо про смерть боржника ОСОБА_3 лише у квітні 2020 року.

Між тим, до позовної заяви позивачем додано копію постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 22 травня 2015 року, за якою виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/489/213/15, виданого 17 березня 2015 року Ленінським районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10421,59 грн закінчено, у зв`язку із тим, що боржник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 48).

У зв`язку з відсутністю в матеріалах справи актового запису про смерть ОСОБА_3 , відповідний документ витребуваний апеляційним судом за правилами частини 7 статті 81 ЦПК України.

Згідно копії актового запису про смерть № 4024 від 01 жовтня 2014 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 161).

Відповідно до пункту 2 розділу 11 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України 07 червня 2017 року № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки.

Отже, враховуючи строк зберігання виконавчих проваджень та обізнаність позивача про підстави закриття зазначеного виконавчого провадження, колегія суддів вважає, що банк міг дізнатися про відкриття спадщини після смерті боржника ОСОБА_3 ще у 2015-2018 роках, з часу отримання вказаної вище постанови державного виконавця, та пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у передбачений законом строк.

Між тим, банк висунув вимогу до спадкоємців лише у квітні 2020 року шляхом направлення претензії кредитора до нотаріальної контори.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки обов`язком кредитора спадкодавця є вчасно у строк, передбачений статтею 1281 ЦК України (у даному випадку у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пред`явити вимогу до спадкоємців, то недодержання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначеного строку позбавляє його права такої вимоги.

За такого, позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 не може бути задоволений з наведених вище підстав.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_2 належить змінити, зазначивши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» стосуються порядку прийняття спадщини відповідачами, а тому не можуть прийматись до уваги з наведених вище підстав.

Оскільки оскаржуване судове рішення змінене апеляційним судом лише в мотивувальній частині, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2021 року в частині позову до ОСОБА_1 змінити, вважати підставою закриття провадження у справі в цій частині - пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Рішення в частині позову до ОСОБА_2 змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіТ.Б. Кушнірова Н.О. Тищук

Повне судове рішення складене 10 січня 2022 року.