Справа № 740/7215/21
Провадження № 2-н/740/8/22
У Х В А Л А

Іменем України

05 січня 2022 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М., розглянувши заяву Комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» (далі - КП «ВУКГ») про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги,

установив:

КП «ВУКГ» звернулося до суду з указаною заявою, в якій просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з вивезення та захоронення побутових відходів у розмірі 2782,34 грн та судовий збір за подання заяви.

Перевіривши заяву та додані до неї матеріали, встановлено таке.

Наказне провадження - це особливий вид цивільного процесу, спрямований на вирішення безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу.

Згідно із ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 липня 2020 року (провадження № 14-448цс19), наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника. Процес доказування для першого починається з моменту подання заяви про видачу судового наказу та закінчується прийняттям цієї заяви судом, тоді як для боржника цей процес розпочнеться, якщо він вирішить подати заяву про скасування судового наказу після отримання копії останнього. Звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є правом, а не обов`язком особи, якій належить право вимоги, а також органів і осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Однак КП «ВУКГ» не додало до заяви про видачу судового наказу копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості з ОСОБА_1 . Опублікований у засобах масової інформації публічний договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів жодним чином не свідчить про прийняття ОСОБА_1 пропозиції договору.

Частиною 1 ст. 165 ЦПК України передбачені підстави для відмови у видачі судового наказу.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 165 ЦПК України).

Ураховуючи, що заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 165, 166 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Комунальному підприємству «Виробниче управління комунального господарства» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. М. Шевченко