СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/3700/22
ун. № 759/7523/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Журибеда О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Іллічівська» про захист прав споживача та стягнення заборгованості за договором добровільного страхування життя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Іллічівська» про захист прав споживача та стягнення заборгованості за договором добровільного страхування життя, в якій просить стягнути з відповідача невиплачену страхову суму в розмірі 54 904.25 грн. та стягнути з відповідача інфляційні збитки в розмірі 9 708.06 грн., 3% річних в розмірі 1 484.67 грн., пеню в розмірі 10 669.47 грн.

Вивчивши дану позовну заяву та додані документи, вважаю, що пред`явлена заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статті 175 і 177 ЦПК України з наступних підстав.

Згідно із ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З огляду на те, що позивач посилається на положення Закону України « Про захист прав споживачів» як на підставу для звільнення від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12.05.91 року N 1023-XII "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів", крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року N 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено саме Законом України «Про захист прав споживача» порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Але, як вбачається з позовної заяви, підставою звернення позивача з позовом до суду не є порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживача», позов не містить жодного посилання на порушення прав позивача саме як споживача та способи їх захисту, передбачених саме цим Законом.

Отже, між сторонами виник спір, який не стосується захисту прав споживача.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою - справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивачем не надано документів, що підтверджують оплату судового збору за подання позову у розмірах, визначених відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, позивачу слід усунути вказані недоліки, сплатити судовий збір у розмірі 992, 40 гривень за позовні вимоги та надати докази його сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищезазначене, позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про судовий збір», статтями 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Іллічівська» про захист прав споживача та стягнення заборгованості за договором добровільного страхування життя залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків терміном у 10 днів з моменту отримання копії ухвали суду. У спосіб на виконання даної ухвали суду позивачу подати відповідну заяву через канцелярію суду, або направити засобами поштового зв`язку протягом визначеного строку.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Журибеда