Справа № 758/4237/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі судді Петрова Д.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання кредитного договору недійсним та зобов`язання зробити перерахунок заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.06.2022 позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Позивачці для усунення зазначених недоліків наданий десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

22.07.2022 від позивачки надійшла заява на усунення недоліків, в якій остання наполягає на відкритті провадження у справі, з вимогою ухвали від 20.06.2022 про необхідність сплати судового збору не погоджується.

Вивчивши подані позивачкою матеріали суд дійшов наступних висновків.

Так, позивачка зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Оцінюючи доводи позивачки слід враховувати, що згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням, таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Крім того, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору: про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, винагороди товариства, порядок розподілу товару, тощо. А у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Після укладання договору, зокрема кредитного договору (у вигляді встановлено кредитного ліміту на картковий рахунок), між сторонами виникають інші правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору Закон України «Про захист прав споживачів» не може застосовуватися.

З поданої позовної заяви вбачається, що позивачка звернулася до суду із двома позовними немайновими вимогами, в якому просить визнати кредитний договір, укладений між нею та ПАТ «ПУМБ» недійсним, в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій з застосуванням наслідків недійсності правочину, а також зобов`язати ПАТ «ПУМБ» зробити перерахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням визнання кредитного договору недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій.

Оскільки друга позовна вимога, яка є немайновою, поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами вже після укладення кредитного договору, то на неї не поширюється Закон України «Про захист прав споживачів», а тому позивачка не звільняється від сплати судового збору за подання до суду даної позовної заяви в частині вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок за договором.

Так, згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання кредитного договору недійсним та зобов`язання зробити перерахунок заборгованості слід вважати неподаною та повернути позивачці.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання кредитного договору недійсним та зобов`язання зробити перерахунок заборгованостівважати неподаною та повернути позивачці разом з доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачці, що відповідно до вимог ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.В. Петров