Справа № 462/2590/15-ц
УХВАЛА

21 липня 2022 року м.Львів

Залізничний районний суд міста Львова в складі :

головуючого - судді Боровкова Д.О.,

при секретарі Данилович Н.В.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

представника відповідача Зубка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Львові заяву представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» Гайдаєнка Т.В. про роз`яснення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Акціонерного товариства «Українська залізниця» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство інфраструктури України) про скасування розпорядження про звільнення, визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди

встановив:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року у вищевказаній справі ухвалено:

поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовом;

позов ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Акціонерного товариства «Українська залізниця» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство інфраструктури України) про скасування розпорядження про звільнення, визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково;

визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 1154-р «Про звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України»;

визнати незаконним та скасувати наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від 3 грудня 2014 року № 4114/ос «По особовому складу»;

ОСОБА_2 поновити на роботі на посаді генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України;

стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 834743 гривень 65 коп. та у відшкодування моральної шкоди 75000 гривень 00 коп. Всього стягнути 909743 (дев`ятсот дев`ять тисяч сімсот сорок три) гривні 65 коп.;

стягнути з Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 75000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень 00 коп.;

в решті позову відмовити;

стягнути з Кабінету Міністрів України та Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 30000 гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в рівних частинах, тобто по 15000 гривень 00 коп. з кожного;

стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави 4141 гривень 20 коп. судових витрат;

стягнути з Кабінету Міністрів України в дохід держави 3897 гривень 60 коп. судових витрат;

рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає до негайного виконання.

Вищевказане рішення суду було оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду, матеріали справи до Залізничного районного суду м. Львова з апеляційної інстанції не поверталися.

06 липня 2022 року представник АТ «Українська залізниця» звернувся до суду зі заявою про роз`яснення рішення суду, в якій просить роз`яснити подальший порядок виконання рішення суду в частині стягнення заробітку за один місяць.

В даній заяві заявник вказує, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року тривалий час не виконується у зв`язку з тим, що у рішенні не вказано, яка конкретно сума середнього заробітку за один місяць підлягає стягненню з АТ «Укрзалізниця» в порядку негайного виконання; до якого конкретного періоду має бути віднесено суму середнього заробітку за один місяць для цілей бухгалтерського та податкового обліку; чи повинен середній заробіток за один місяць бути сплачений лише після поновлення на роботі ОСОБА_2 , оскільки до цього трудові відносини не виникають.

У судовому засіданні представники Кабінету Міністрів України та АТ «Українська залізниця» заяву підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять клопотання задовольнити.

Позивач позивача та представник третьої особи, будучи належним чином повідомлені про час місце судового засідання, до суду не з`явилися, проте їх неприбуття не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Статтею 31 Закону України «Про виконавче провадження» визначено. що у разі, якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення.

У разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення його змісту.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 судам роз`яснено, що відповідно до статті 221 ЦПК (ст. 271 ЦПК України в редакції від 03.10.2017р., що набрала чинності 15.12.2017 року), роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Судове рішення - акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке, відповідно до ст.129-1 Конституції України, ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Згідно із ч. 7 ст. 265 ЦПК України У разі необхідності в резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення або розстрочення виконання рішення; 3) забезпечення виконання рішення; 4) повернення судового збору; 5) призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат; 6) дату складення повного судового рішення.

Суд може відмовити у роз`ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю, або у випадку коли судове рішення не підлягає роз`ясненню.

Як убачається з мотивувальної частини рішення, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд, з урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно довідки про доходи позивача № 49 від 22 січня 2015 року встановив, що середньоденний заробіток позивача становить 461,95 грн. (9881,70 грн. + 9520,19 грн.) : 42 дні = 451,21 грн.).

Тобто, для визначення суми, яка підлягає до стягнення з відповідача АТ «Українська залізниця» на користь позивача в порядку негайного виконання як середній заробіток за один місяць, необхідно перемножити суму середньоденного заробітку та середньомісячне число робочих днів, яка у даному випадку складає 21 день.

З урахуванням наведеного, резолютивна частина рішення суду від 23 лютого 2022 року, повністю відповідає вимогам ч.5, 7 ст.265 ЦПК України. Зокрема, в ній чітко зазначено про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за один місяць, який розраховується згідно встановлених в повному обсязі даних в мотивувальній частині рішення та про допуск до негайного виконання рішення суду в цій частині. Таким чином, рішення суду є чітким і зрозумілим, а тому додаткового роз`яснення не потребує.

Щодо нерозуміння працівниками АТ «Українська залізниця» у чому полягає негайне виконання рішення суду, то суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 24 січня 2019 року у справі № 760/9521/15-ц зазначив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Отже, законодавець чітко передбачив обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про стягнення середнього заробітку за один місяць і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок з виплати виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що поставлені заявником питання не відносяться до питань, які підлягають роз`ясненню в порядку ст. 271 ЦПК України, а тому вбачаються підстави для відмови заявнику у роз`яснені рішення суду.

Керуючись ст. 271 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити представнику Акціонерного товариства «Українська залізниця» Гайдаєнкові Т.В. у роз`ясненні рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Акціонерного товариства «Українська залізниця» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство інфраструктури України) про скасування розпорядження про звільнення, визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складаний 25 липня 2022 року.

Суддя:

Оригінал ухвали.