Справа № 369/3834/22
Провадження № 2-о/369/141/22
РІШЕННЯ

Іменем України

26.07.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міжрегіональна Академія управління персоналом про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заінтересованою особою до участі в справі залучено - Міжрегіональну Академію управління персоналом.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 вказує, що у період з 1987 до 1992 року навчалася у Донецькому політехнічному інституті та здобула вищу освіту за спеціальністю інженера-механіка, відповідно до диплому НОМЕР_1 від 30 червня 1992 року (реєстраційний номер 7).

На момент звернення до суду, заявниця подала документи до Міжрегіональної Академії управління персоналом для отримання другої вищої освіти. Однак при оформленні документів у Міжрегіональній Академії управління персоналом з`ясувалося, що без відповідного додатку до її диплому її не можуть зачислити до такого навчального закладу, оскільки такий додаток є складовою частиною Диплому.

Постановою Верховної Ради України № 254 від 17.03.2015 року окремі райони, міста, селища і села Донецької і Луганської областей визнанні тимчасово окупованими територіями.

Навчальний заклад заявниці був розташований у м. Донецьк та тимчасово окупованій території де й залишилися усі архіви Донецького політехнічного інституту.

Відповідно до інформації зазначеної у трудовій книжці ОСОБА_1 , до моменту прийняття її на роботу до підприємства Донбасенергоналадка вона навчалася на денному відділенні Донецького політехнічного університету (5 курс).

На підставі вище наведеного, ОСОБА_1 просила суд встановити факт навчання та отримання вищої професійної освіти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за спеціальністю інженера-механіка, відповідно до диплому НОМЕР_1 від 30 червня 1992 року (реєстраційний номер 7) Донецького політехнічного інституту.

Заявник та представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заявниця через канцелярію суду зареєструвала клопотання, в якому просила суд здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Предметом даного судового розгляду є вимога особи про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту навчання та отримання вищої професійної освіти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за спеціальністю інженера-механіка, відповідно до диплому НОМЕР_1 від 30 червня 1992 року (реєстраційний номер 7) Донецького політехнічного інституту, який породжує для заявниці юридичні наслідки подання документів для участі у конкурсі на вступ до вищого навчального закладу.

Судом встановлено, що згідно копії Диплома про вищу освіту серії УВ № 923136 від 30 червня 1992 року (реєстраційний номер 7), за спеціальністю «Автомобілі та автомобільне господарство» з присвоєнням кваліфікації «інженера-механіка» виданий ОСОБА_1 та є підтвердженням того, що вона закінчила Донецький політехнічний інститут.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявниці важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідні заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

Також, відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року - справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються, якщо, згідно із законом, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і якщо встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 317 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міжрегіональна Академія управління персоналом про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт навчання та отримання вищої професійної освіти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за спеціальністю інженера-механіка, відповідно до диплому НОМЕР_1 від 30 червня 1992 року (реєстраційний номер 7) Донецького політехнічного інституту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 26.07.2022 року.

Суддя А.В. Янченко