Справа № 161/9796/22
Провадження № 2/161/3439/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2022 Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Фурман Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К», про визнання недійсним електронних торгів та скасування рішення та запису про державну реєстрацію прав, -

В С Т А Н О В И В:

26.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, предметом якої є визнання недійсними результатів електронних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1 та скасування рішення та запису приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевської М.В. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 вказаного об`єкту нерухомого майна.

Одночасно з позовом, ОСОБА_1 подав заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на виконанні приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 62422978, про солідарне стягнення з нього та ОСОБА_3 кредитної заборгованості в розмірі 33956,08 дол. США, в межах якого було звернуто стягнення на належну йому квартиру АДРЕСА_1 , шляхом її передачі на реалізацію через прилюдні торги. Проте, судове рішення про стягнення з нього кредитної заборгованості в розмірі 33956,08 дол. США, було зміненим шляхом зменшення стягуваної суми до 12777,48 дол. США. Натомість, дана квартира, була оцінена в ході виконавчого провадження, станом на 17.05.2021 року в розмірі 1000598 грн., що згідно з офіційним курсом НБУ (1 долар США = 27,6142 грн.) становило 36234,90 дол. США. Вказані електронні торги відбулися 09.08.2021 року та за їх результатом спірна квартира була відчужена на користь ОСОБА_2 . Разом з тим, як йому відомо з Єдиного реєстру боржників Міністерства юстиції України, виконавче провадження № 62422978 не є закінченим чи закритим. У своєму позові він оскаржує продаж його квартири за суму, майже втричі більшу, ніж його заборгованість. Тому, у випадку, якщо позов буде задоволено, а водночас вказана квартира буде реалізована (можливо повторно, чи з доплатою), чи щодо неї приватним виконавцем можуть бути вжиті інші виконавчі дії буде істотно ускладнене поновлення порушених його прав, за захистом яких він звернувся до суду, а також практично унеможливлене виконання судового рішення. На підставі викладеного, просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , а також заборонити приватному виконавцеві виконавчого округу Пирозі С.С. в межах виконавчого провадження № ВП 62422978, здійснювати виконавчі дії, шляхом їх зупинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до п. п. 1, 3, 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечуються накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною 2 ст. 150 ЦПК України передбачено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Забезпечення позову, по своїй суті, застосовується з метою надання гарантії виконання в майбутньому прийнятого судового рішення та виключно в разі такої необхідності, при цьому, такі заходи мають бути співмірними заявленим позивачем вимогам.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі Постанова № 9), - забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та з урахуванням роз`яснень Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 79, ч. 1 ст. 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд вказує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить обґрунтування того, що невжиття таких заходів до пред`явлення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду, а також не надає жодних доказів для підтвердження таких обставин, його заява обґрунтовується виключно припущеннями, що суперечить ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Слід зауважити, що у своїх заявах про забезпечення позову ОСОБА_1 особисто підтвердив ту обставину, що належна йому квартира була реалізована з прилюдних торгів за ціною вищою, аніж сума заборгованості, яка підлягала стягненню в рамках виконавчого провадження, а тому жодних підстав вважати, що приватний виконавець буде проводити додаткові виконавчі дії у даному провадженні відсутні та докази наявності таких позивачем не надано.

При цьому, з огляду на мотивацію ОСОБА_1 підстав для накладення арешту на спірну квартиру, доводи останнього з приводу можливої подальшої реалізації майна грунтуються виключно на його припущеннях та будь-якими доказами не підтверджуються.

Крім того, суд зауважує, що матеріали справи не містять жодного правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 , або доказів державної реєстрації права власності на неї за відповідачкою ОСОБА_2 .

Враховуючи вищезазначені положення ст. ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153, 157, 353-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відмовити.

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала в повному обсязі складена 27 липня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук