ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1123/22 Справа № 201/1346/18 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Красвітної Т.П., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі - Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Дніпровська міська рада про виділення в натурі частини домоволодіння, визнання права власності на виділене майно і визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Дніпровська міська рада, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Якуба Юрій Антонович про виділення в натурі частини домоволодіння, визнання права власності на виділене майно і визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ДМР, про виділення в натурі частини домоволодіння та визнання права власності на виділене майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог, згідно уточненої позовної заяви, ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідно до договору дарування нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А. 18 червня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі за №1123, дарувальник ОСОБА_3 передав безоплатно нерухоме майно у власність обдаровуваного ОСОБА_4 , а саме 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Згідно витягу про державну реєстрацію прав КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 18 липня 2012 року №34865318, за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на 1/2 частину домоволодіння, реєстраційний №35547405, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 .

Інша частина вищезазначеного домоволодіння у розмірі 1/2 частки належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2

13 вересня 2013 року позивач, на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Розпорядженням в.о. міського голови Булавка Г.І. від 24 листопада 2015 року №882-р «Про перейменування топонімів м.Дніпропетровська» було перейменовано узвіз Тольятті на узвіз Кодацький.

Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1375-VIII «Про перейменування міста Дніпропетровськ Дніпропетровської області» було перейменовано місто «Дніпропетровськ» на місто «Дніпро».

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначила, що між нею та ОСОБА_2 наразі склалися неприязні стосунки, які перешкоджають їй, як власнику 1/2 частини вищезазначеного домоволодіння, належним чином користуватися, володіти та розпоряджатися вказаним майном, при цьому, будь-якої домовленості між ними про поділ майна у добровільному порядку не досягнуто з огляду на відмову відповідача спілкуватися щодо викладених обставин.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просила суд виділити їй в натурі житлові приміщення: №2-1, площею 7,1 м.кв.; №2-2, площею 23,9 м.кв.; №2-3, площею 9,3 м.кв.; №2-4, площею 10,7 м.кв.; №2-5, площею 4,3 м.кв., що разом - 55,3 м.кв., які знаходяться у житловому будинку літ.«А-1» та складають 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а також: гараж літ.«В», площею 24,7 м.кв.; гараж літ.«Г», площею 25,4 м.кв.; теплицю літ.«П», площею 24,5 м.кв.; уборну літ.«О», площею 1 м.кв.; уборну літ.«Н», площею 1 м.кв., що разом з частиною будинку складають 131,9 м.кв. Водночас, ОСОБА_1 також просила суд припинити право спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на виділене майно, а саме житлові приміщення: №2-1, площею 7,1 м.кв.; №2-2, площею 23,9 м.кв.; №2-3, площею 9,3 м.кв.; №2-4, площею 10,7 м.кв.; №2-5, площею 4,3 м.кв., що разом - 55,3 м.кв., які знаходяться у житловому будинку літ.«А-1» та складають 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а також: гараж літ.«В», площею 24,7 м.кв.; гараж літ.«Г», площею 25,4 м.кв.; теплицю літ.«П», площею 24,5 м.кв.; уборну літ.«О», площею 1 м.кв.; уборну літ.«Н», площею 1 м.кв., що разом з частиною будинку складають 131,9 м.кв.

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: ДМР, приватний нотаріус ДМНО Дніпропетровської області Якуба Ю.А., про виділення в натурі частини домоволодіння, визнання права власності на виділене майно і визнання договору дарування недійсним.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог, ОСОБА_2 зазначила, що згідно договору дарування нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А. 18 червня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі за №1123, дарувальник ОСОБА_3 (батько ОСОБА_1 та рідний брат ОСОБА_2 ) передав безоплатно нерухоме майно у власність ОСОБА_1 , яке складає 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

На підставі судових рішень Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2009 року у справі №2-1090/09 та від 27 травня 2011 року у справі №2-7789/2011, ОСОБА_2 в свою чергу отримала у власність другу половину нерухомого майна в садибі будинку АДРЕСА_1 .

При цьому, ОСОБА_2 вказувала, що між нею та ОСОБА_1 постійно виникають неприязні стосунки щодо порядку користування і володіння будинком, так як житлова площа, на якій вона мешкає, на 12,3 м.кв. менше ніж та, якою користується ОСОБА_1 . Також постійно виникають спори щодо користування господарськими спорудами, які є : баня літ.«Л», теплиця літ.«П», гараж літ.«В», та земельною ділянкою.

Крім того, ОСОБА_2 у своїй позовній заяві посилалася на те, що договір дарування від 18 червня 2012 року не відповідає її внутрішній волі, як учасника спільної часткової власності на будинок, та суперечить інтересам держави і суспільства.

У зв`язку з чим, ОСОБА_2 , з урахуванням уточнень, просила суд договір дарування нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А. 18 червня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі за №1123, відповідно до якого дарувальник ОСОБА_3 передав безоплатно нерухоме майно у власність обдаровуваного ОСОБА_1 , яке складає 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , - визнати недійсним; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити, разом з тим, виділити в натурі та визнати за нею право власності на 48/100 часток садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається з: в житловому будинку літ.«А-1»: прим.1-4 - 13,5 м.кв.; прим.1-5 - 12,2 м.кв.; прим.1-6 - 5,9 м.кв.; в житловій прибудові літ.«А11-1»:прим.1-3 - 8,7 м.кв.; прибудова літ.«а-1»: прим.1-2 - 6,6 м.кв.; веранда літ.«а1-1»; прим.1-1 - 5,2 м.кв.; тамбур літ. «a1V-1»: прим.1-7 - 3,3 м.кв.; підвал під літ.«А11-1» - 1/2 ч.; вхід до підвалу літ.«а11» - 1/2 ч.; ганок літ.«а»; літня кухня літ.«Б» 1/2 ч.; ганок літ.«б», гараж літ.«В»; сарай літ.«Е» - 1/2 ч.; сарай літ.«З» - 1/1 ч.; навіс літ.«И» - 1/2 ч.; баня літ.«Л» - 1/1 ч.; душ літ.«М» - 1/1 ч.; уборна літ.«О» - 1/1 ч.; теплиця літ.«П» - 1/1 ч.; №1-13, I, II споруди 1/2 ч., а також припинити право спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 в повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Поділено в натурі житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

виділено в натурі позивачу ОСОБА_1 1/2 частку домоволодіння, що складається з будинку А-1, загальною площею 110,7 кв.м., літньої кухні, гаражу та інш. будівель і споруд, розташованих на частині її домоволодіння і виділеної земельної ділянки відповідно до варіанту розподілу і користування земельною ділянкою цього домоволодіння і визначено за нею право приватної власності на відокремлені частки житлового будинку і узаконені в передбаченому законом порядку господарські будівлі і споруди з урахуванням сталого порядку користування земельною ділянкою по визначеному судом варіанту розподілу;

виділено в натурі відповідачу ОСОБА_2 1/2 частку домоволодіння - решту домоволодіння, будівель і споруд, розташованих на частині її домоволодіння і виділеної земельної ділянки відповідно до варіанту розподілу і користування земельною ділянкою цього домоволодіння і визначено за нею право приватної власності на відокремлені частки житлового будинку і узаконені в передбаченому законом порядку господарські будівлі і споруди з урахуванням сталого порядку користування земельною ділянкою по визначеному судом варіанту розподілу.

Припинено право спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності на виділене майно у рівних частинах - по 1/2 частині за кожною - домоволодіння АДРЕСА_1 .

Визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виходячи із часток співвласників - 1/2 частка за кожним, згідно з запропонованим експертом і погодженим сторонами варіантом №4 висновку експерта №1499/1500/1501/1502-19 від 30 жовтня 2019 року, відповідно до якого:

ОСОБА_1 виділяється в користування земельна ділянка, площею 279,75 кв.м., а з урахуванням ділянки землі спільного користування в 11,25 кв.м. всього 291 кв.м., на схемі зафарбована в зелений колір;

ОСОБА_2 виділяється в користування земельна ділянка площею 279,75 кв.м., а з урахуванням ділянки землі спільного користування в 11,25 кв.м. всього 291 кв.м., на схемі зафарбована в жовтий колір;

земельна ділянка спільного користування між співвласниками площею 22,5 кв.м. зафарбована в червоний колір.

В задоволенні решти вимог зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , треті особи: ДМР і приватний нотаріус ДМНО Дніпропетровської області Якуба Ю.А., про виділення в натурі частини домоволодіння, визнання права власності на виділене майно і визнання договору дарування недійсним - відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6 775, 80 грн. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 1 305, 43 грн.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити повністю, зокрема, поділити в натурі спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, згідно Варіанту №4 розподілу домоволодіння по АДРЕСА_1 між співвласниками висновку експерта №1499/1500/1501/1502-19 від 30 жовтня 2019 року, а порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначити відповідно до запропонованого експертом Варіанту №5. Водночас, ОСОБА_1 просила в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 відмовити в частині, що суперечить її позовним вимогам щодо розподілу домоволодіння з господарськими будівлями і спорудами та порядку користування земельною ділянкою, а також відмовити повністю у задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог.

ОСОБА_2 також звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просить вищевказане судове рішення скасувати повністю з ухваленням нового рішення по суті даного спору.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що при розгляді справи було допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, неповно з`ясувавши обставини, що мають значення для її правильного вирішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у визнанні договору дарування нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А. 18 червня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі за №1123, недійсним.

Дніпровська міська рада, в порядку ст.360 ЦПК України, подала до суду пояснення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в яких зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог та просила суд прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційні скарги у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення, з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно витягу про державну реєстрацію прав КП «ДМБТІ» ДОР №32538052 від 16 грудня 2011 року, на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2009 року по справі №2-1090/09 та рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2011 року по справі №2-7789/2011, право приватної власності на домоволодіння, реєстраційний №35547405, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у розмірі по 1/2 частці кожному.

Відповідно до договору дарування нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А. 18 червня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі за №1123, ОСОБА_3 передав безоплатно нерухоме майно у власність ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 прийняла нерухоме майно.

Нерухомим майном, що відчужувалося за вищевказаним договором, є 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1 . Це домоволодіння в цілому складається з: А-1 - житловий будинок, шл. бл. Обклад. цеглою, житловою площею 75,5 кв.м, загальною площею 110,7 кв.м, Б - літня кухня, цегла, В - гараж, шл. бл., Г, г - гараж, шл. бет., цегла, Л - баня, шл. Бет., З - сарай, черепаш., H - вбиральня, шифер, М - душ, шифер, П - теплиця, метал, скло, Ж - навіс, И - навіс, К - вольєр, О - вбиральня, шифер, Е - сарай, цегла, 1-13, I, II - огорожі, споруди, замощення. Земельна ділянка площею 600 кв.м., неприватизована.

Відповідно до пункту 3 договору дарування нерухомого майна від 18 червня 2012 року ОСОБА_3 1/2 частина домоволодіння належить на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2009 року по справі №2-1090/09 та рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2011 року по справі №2-7789/2011, зареєстрованих 16 грудня 2011 року КП «ДМБТІ» ДОР в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №35547405.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав КП «ДМБТІ» ДОР №34865318 від 18 липня 2012 року, за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на 1/2 частину домоволодіння, реєстраційний №35547405, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування нерухомого майна ВРС №862097, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А. 18 червня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі за №1123.

13 вересня 2013 року ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Розпорядженням в.о. міського голови Булавка Г.І. від 24 листопада 2015 року №882-р «Про перейменування топонімів м.Дніпропетровська» перейменовано узвіз Тольятті на узвіз Кодацький.

Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1375-VIII «Про перейменування міста Дніпропетровськ Дніпропетровської області» перейменовано місто Дніпропетровськ Дніпропетровської області на місто Дніпро.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку та земельної ділянки, а тому дійшов висновку, що житловий будинок АДРЕСА_1 необхідно поділити таким чином, щоб позивачу та відповідачу було виділено у власність частину житлового будинку, яка б відповідала розміру їх частки у праві спільної часткової власності, з урахуванням порядку користування земельною ділянкою, який склався між сторонами. Водночас, відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог щодо визнання договору дарування недійсним, суд зазначив, що при вчиненні правочину сторонами було дотримано усіх передбачених ст.203 ЦК України вимог, а посилання ОСОБА_2 на порушення її прав є безпідставними.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України).

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними (частина перша статті 367 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України співвласник має право на надання йому в окреме володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтями 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом.

Відповідно до статей 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Системний аналіз статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.

Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (частина четверта статті 120 ЗК України).

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникають постійні суперечності стосовно фактичного користування спільним домоволодінням та земельною ділянкою, тобто, сторони по справі не змогли досягти угоди про спосіб виділення частки із загального майна.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору між сторонами, ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2019 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку експерта №1499/1500/1501/1502-19 від 30 жовтня 2019 року за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи у даній справі, домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, є подільними.

Експертом запропоновано 5 Варіантів розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами домоволодіння по АДРЕСА_1 між співвласниками, враховуючи фактичний порядок користування співвласниками домоволодіння та до його приближення, з урахуванням часток власності співвласників (по 1/2 частині) з визначенням грошових компенсацій за відхилення від ідеальних часток власності, а також 6 Варіантів порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 по 1/2 частині.

Також експертом зазначено розмір часток співвласників по кожному варіанту поділу та розмір компенсації співвласників, частка якого після поділу буде меншою за його ідеальну частку.

Аналізуючи запропоновані експертом варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами домоволодіння по АДРЕСА_1 між співвласниками, колегія суддів дійшла висновку, що саме Варіант №4 максимально наближений до рівності часток та найбільше відповідає інтересам сторін, оскільки спірне нерухоме майно фактично вже поділено та використовується сторонами й не потребує виконання складних робіт з переобладнання.

Так, відповідно до Варіанту №4 розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами домоволодіння по АДРЕСА_1 між співвласниками, в користування ОСОБА_2 на 1/2 частини домоволодіння виділяється квартира АДРЕСА_2 в житловому будинку літ.«А-1» з наступними приміщеннями: веранда літ.«а1-1»; 1-1 - коридор; прибудова літ.«а-1»; 1-2 - кухня; в житловому будинку літ.«А-1»: 1-4 - житлова кімната, 1-5 - житлова кімната, 1-6 - житлова кімната; тамбур літ. «a1V-1»: 1-7 - коридор; в житловій прибудові літ.«А11-1»: 1-3 - санвузол. Разом площа по квартирі АДРЕСА_2 складає: 55,4 м.кв. Загальна вартість квартири АДРЕСА_3 частини домоволодіння ОСОБА_2 складає: 265 936 грн.

Окрім того, співвласнику 1/2 частини домоволодіння ОСОБА_2 виділяються наступні надвірні будівлі та споруди, в тому числі спільного користування:

Будівлі та споруди: Підвал під літ.«А11-1», Вхід до підвалу літ.«а11», Ганок літ.«а»;

Господарські будівлі: Літня кухня літ.«Б», Ганок літ.«б», Сарай літ.«Е», Сарай літ.«З», Навіс літ.«И», Баня літ.«Л», Душ літ.«М», Уборна літ.«Н»;

Споруди: Хвіртка №1, Огорожа №2, Хвіртка №3, Огорожа №4, Хвіртка №6, Вигрібна яма №11, Огорожа №12, Сходи №13, Замощення I .

Загальна вартість квартири АДРЕСА_2 , співвласника 1/2 частини домоволодіння ОСОБА_2 в житловому будинку літ.«А-1» разом з надвірними будівлями та спорудами складає: 534 709 грн, що на 7 947 грн менше від ідеальної 1/2 частини.

В користування ОСОБА_1 на 1/2 частини домоволодіння виділяється квартира АДРЕСА_5 в житловому будинку літ.«А-1» з наступними приміщеннями: в житловій прибудові літ.«А1-1»: 2-1 - кухня, 2-2 - житлова кімната; в житловому будинку літ.«А-1»: 2-3 - житлова кімната, 2-4 - житлова кімната; в тамбурі літ.«a111-1»: 2-5 - коридор. Разом площа по квартирі АДРЕСА_5 складає: 55, 3 м.кв. Загальна вартість квартири АДРЕСА_6 частини домоволодіння ОСОБА_1 складає: 296 507 грн.

Окрім того, співвласнику 1/2 частини домоволодіння ОСОБА_1 виділяються наступні надвірні будівлі та споруди, в тому числі спільного користування:

Будівлі та споруди: Ганок літ.«aІV»;

Господарські будівлі: Гараж літ.«В», Гараж літ.«Г», Оглядова яма під літ.«Г», Гараж літ.«г», Навіс літ.«Ж», Уборна літ.«О», Теплиця літ.«П»;

Споруди: Хвіртка №10, Замощення II.

Загальна вартість квартири АДРЕСА_6 частини домоволодіння ОСОБА_1 в житловому будинку літ.«А-1» разом з надвірними будівлями та спорудами складає: 550 603 грн, що на 7 947 грн більше від ідеальної 1/2 частини.

Таким чином, частки по Варіанту №4 розподілу домоволодіння складатимуть:

І співвласник 1/2 частини ( ОСОБА_2 ): 534 709 грн/1085312 грн = 56,6/100 ? 56/100 частини;

ІІ співвласник 1/2 частини ( ОСОБА_1 ): 550 603 грн/1085312 грн = 43,6/100 ? 44/100 частини.

При цьому, експертом зазначено, що сума у розмірі 7 947 грн може бути визначена судом як грошова компенсація на користь І співвласника 1/2 частини домоволодіння ( ОСОБА_2 ).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким у тому числі встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до Варіанту №5 висновку експерта №1499/1500/1501/1502-19 від 30 жовтня 2019 року, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до Варіанту №5 порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 по 1/2 частині, який у свою чергу узгоджується з Варіантом №4 розподілу домоволодіння, експертом для зручності користування частинами земельними ділянками, які виділятимуться в користування кожному із співвласників, запропоновано наступний порядок:

співвласнику 1/2 частини ОСОБА_2 вхід до виділяємої земельної ділянки здійснювати через хвіртку №1;

співвласнику 1/2 частини ОСОБА_1 для доступу (проходу) до виділяємої земельної ділянки необхідно здійснювати через гараж літ. «В».

У користування обох співвласників виділяється ділянка спільного користування (на плані червоного кольору) площею 8,6 кв.м., а саме:

- ділянка вздовж гаражу літ. «Г» та гаражу літ. «В» між стіною житлового будинку літ. «А-1» (квартира АДРЕСА_2 ) для можливості технічного обслуговування та вільного доступу.

Площа земельної ділянки, яка виділяється у спільне користування (CK) ділиться по 1/2 частині між співвласниками, тобто, кожному по 4,3 кв.м.

В користування співвласнику ОСОБА_2 на 1/2 частини виділяється ділянка (на плані зафарбована жовтим кольором), а саме:

- ділянка під частиною житлового будинку літ.«А-1», прибудовою літ.«а-1», прибудовою літ. «А11-1», верандою літ. «a1-1», під тамбуром літ. «aІV-1» (квартира АДРЕСА_2 ) - 70,13 кв.м.;

- ділянка під господарськими будівлями та спорудами, під городом зі сторони сусіднього домоволодіння АДРЕСА_7 - 216,57 кв.м.;

- 1/2 частина ділянки спільного користування (СК) - 4,3 кв.м.

Разом складає: 286,7 кв.м. + 4,3 кв.м. (1/2 СК) = 291,0 кв.м., що відповідає 1/2 частині.

В користування співвласнику ОСОБА_1 на 1/2 частини виділяється ділянка (на плані зафарбована зеленим кольором), а саме:

- ділянка під частиною житлового будинку літ. «А-1», під прибудовою літ. «А1-1», під тамбуром літ. «aІІІ-1» (квартирою АДРЕСА_5 ) - 61,97кв.м;

- ділянка під господарськими будівлями та спорудами, під городом зі сторони сусіднього домоволодіння АДРЕСА_8 - 224,73 кв.м.;

- 1/2 частина ділянки спільного користування (СК) - 4,3 кв.м.

Разом складає: 286,7 кв.м. + 4,3 кв.м. (1/2 СК) = 291 кв.м., що відповідає 1/2 частині.

За таких обставин, виходячи з конфігурації земельної ділянки, враховуючи розташування споруд на ній, а також запропонований варіант поділу житлового будинку між співвласниками, колегія суддів вважає можливим визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , відповідно до ідеальних частин співвласників, тобто, по 1/2 частини кожному, згідно варіанту №5 порядку користування земельною ділянкою, запропонованого до варіанту №4 розподілу домоволодіння, згідно висновку експерта №1499/1500/1501/1502-19 від 30 жовтня 2019 року.

Водночас, при запропонованих варіантах розподілу домоволодіння між співвласниками та порядку користування земельною ділянкою, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 7 947 грн за перевищення загальної вартості квартири, що їй виділяється, виходячи з ідеальної частки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що ні один із шести варіантів розподілу земельної ділянки не підходить, колегія вважає неспроможними, оскільки у відповідності до вимог ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 16 жовтня 2019 року по справі №530/1349/16-ц.

На думку колегії суддів, вищевказаний висновок експерта не викликає сумнівів в його правильності, незаконності чи необґрунтованості, оскільки у відповідності до ч.7 ст.102 ЦПК України, експерт ОСОБА_7 була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст.384 КК України, про що є відповідний підпис експерта на другій сторінці висновку.

При цьому, слід зазначити, що згідно із ч.5 ст.102 ЦПК України, суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

Однак, починаючи з 16 грудня 2019 року (коли висновок експерта надійшов до суду) та до теперішнього часу, в матеріалах справи відсутні відповідні клопотання з боку ОСОБА_2 стосовно виклику експерта ОСОБА_7 для надання пояснень щодо висновку №1499/1500/1501/1502-19 від 30 жовтня 2019 року.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на спростування правильності, законності чи обґрунтованості висновку експерта №1499/1500/1501/1502-19 від 30 жовтня 2019 року, наявного у матеріалах даної справи, ні ОСОБА_2 , ні її представником до суду апеляційної інстанції надано не було.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання договору дарування нерухомого майна від 18 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1123, недійсним, з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

За змістом ст.ст.203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Як вбачається у пункті 8 оспорюваного договору дарування нерухомого майна, а саме частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що цей правочин відповідає дійсним намірам і не носить характеру фіктивного чи удаваного.

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили своє вільне волевиявлення на укладення саме договору дарування частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння та відповідність такого волевиявлення їх внутрішній волі, усвідомлюючи, що їх дії спрямовані на реальне настання правових наслідків саме за договором дарування, а тому відсутні підстави для визнання цього договору недійсним.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 про те, що оспорюваним договором дарування нерухомого майна від 18 червня 2012 року було порушене її переважне право на купівлю частки квартири у спільній частковій власності, передбачене ст.362 ЦК України, виходячи з такого.

Згідно з положеннями ст.362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Переважне право перед іншими особами на купівлю частки майна, яке знаходиться у спільній власності, з`являється у співвласника при продажі майна, проте, в даній справі встановлено, що 1/2 частки домоволодіння була подарована відповідно до договору дарування нерухомого майна від 18 червня 2012 року.

Отже, на зазначені правовідносини положення ст.362 ЦК України не поширюються.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 725/4816/19 (провадження № 61-7218св21).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, адже на викладене вище суд першої інстанції належної уваги не звернув та у повному обсязі обставини справи не встановив, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню, на підставі ст.376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та часткове задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 щодо виділення в натурі частин домоволодіння, визнання права власності на виділене майно і визначення порядку користування земельною ділянкою, при цьому, у задоволенні решти заявлених сторонами позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Дніпровська міська рада про виділення в натурі частини домоволодіння, визнання права власності на виділене майно і визначення порядку користування земельною ділянкою - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Дніпровська міська рада, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Якуба Юрій Антонович про виділення в натурі частини домоволодіння, визнання права власності на виділене майно і визнання договору дарування недійсним - задовольнити частково.

Поділити в натурі домоволодіння по АДРЕСА_1 між співвласниками.

В користування ОСОБА_1 на 1/2 частини домоволодіння виділити квартиру АДРЕСА_5 в житловому будинку літ.«А-1» з наступними приміщеннями:

в житловій прибудові літ.«А1-1»:

2-1 - (7,1 м.кв.) - кухня;

2-2 - (23,9 м.кв.) - житлова кімната;

в житловому будинку літ.«А-1»:

2-3 - (9,3 м.кв.) - житлова кімната;

2-4 - (10,7 м.кв.) - житлова кімната;

в тамбурі літ.«a111-1»:

2-5 - (4,3 м.кв.) - коридор.

Також співвласнику 1/2 частини домоволодіння ОСОБА_1 виділити наступні надвірні будівлі та споруди, в тому числі спільного користування:

Будівлі та споруди: Ганок літ.«aІV»;

Господарські будівлі: Гараж літ.«В», Гараж літ.«Г», Оглядова яма під літ.«Г», Гараж літ.«г», Навіс літ.«Ж», Уборна літ.«О», Теплиця літ.«П»;

Споруди: Хвіртка №10, Замощення II.

В користування ОСОБА_2 на 1/2 частини домоволодіння виділити квартиру АДРЕСА_2 в житловому будинку літ.«А-1» з наступними приміщеннями:

веранда літ.«а1-1»;

1-1 - (5,2 м.кв.) - коридор;

прибудова літ.«а-1»;

1-2 - (6,6 м.кв.) - кухня;

в житловому будинку літ.«А-1»:

1-4 - (13,5 м.кв.) - житлова кімната;

1-5 - (12,2 м.кв.) - житлова кімната;

1-6 - (5,9 м.кв.) - житлова кімната;

тамбур літ. «a1V-1»:

1-7 - (3,3 м.кв.) - коридор;

в житловій прибудові літ.«А11-1»:

1-3 - (8,7 м.кв.) - санвузол.

Також співвласнику 1/2 частини домоволодіння ОСОБА_2 виділити наступні надвірні будівлі та споруди, в тому числі спільного користування:

Будівлі та споруди: Підвал під літ.«А11-1», Вхід до підвалу літ.«а11», Ганок літ.«а»;

Господарські будівлі: Літня кухня літ.«Б», Ганок літ.«б», Сарай літ.«Е», Сарай літ.«З», Навіс літ.«И», Баня літ.«Л», Душ літ.«М», Уборна літ.«Н»;

Споруди: Хвіртка №1, Огорожа №2, Хвіртка №3, Огорожа №4, Хвіртка №6, Вигрібна яма №11, Огорожа №12, Сходи №13, Замощення I .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 7 947 (сім тисяч дев`ятсот сорок сім) грн 00 коп.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на домоволодіння АДРЕСА_1 і визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на виділене майно у відповідних частинах домоволодіння АДРЕСА_1 .

Визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 наступним чином:

співвласнику 1/2 частини ОСОБА_2 вхід до виділяємої земельної ділянки здійснювати через хвіртку №1;

співвласнику 1/2 частини ОСОБА_1 для доступу (проходу) до виділяємої земельної ділянки необхідно здійснювати через гараж літ. «В».

У користування обох співвласників виділяється ділянка спільного користування (на плані червоного кольору) площею 8,6 кв.м., а саме:

- ділянка вздовж гаражу літ. «Г» та гаражу літ. «В» між стіною житлового будинку літ. «А-1» (квартира АДРЕСА_2 ) для можливості технічного обслуговування та вільного доступу.

Площа земельної ділянки, яка виділяється у спільне користування (CK) ділиться по 1/2 частині між співвласниками, тобто, кожному по 4,3 кв.м.

В користування співвласнику ОСОБА_2 на 1/2 частини виділяється ділянка (на плані зафарбована жовтим кольором), а саме:

- ділянка під частиною житлового будинку літ.«А-1», прибудовою літ.«а-1», прибудовою літ. «А11-1», верандою літ. «a1-1», під тамбуром літ. «aІV-1» (квартира АДРЕСА_2 ) - 70,13 кв.м.;

- ділянка під господарськими будівлями та спорудами, під городом зі сторони сусіднього домоволодіння АДРЕСА_7 - 216,57 кв.м.;

- 1/2 частина ділянки спільного користування (СК) - 4,3 кв.м.

В користування співвласнику ОСОБА_1 на 1/2 частини виділяється ділянка (на плані зафарбована зеленим кольором), а саме:

- ділянка під частиною житлового будинку літ. «А-1», під прибудовою літ. «А1-1», під тамбуром літ. «aІІІ-1» (квартирою АДРЕСА_5 ) - 61,97кв.м;

- ділянка під господарськими будівлями та спорудами, під городом зі сторони сусіднього домоволодіння АДРЕСА_8 - 224,73 кв.м.;

- 1/2 частина ділянки спільного користування (СК) - 4,3 кв.м.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: Т.П. Красвітна

М.Ю. Петешенкова