Справа № 495/14/22
№ провадження 2/495/3/2022
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви

"06" січня 2022 р.

Суддя Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області Прийомова О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шабівської сільської ради, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Одеська обласна державна адміністрація, Білгород-Дністровська районна державна адміністрація Одеської області, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Білгород-Дністровська районна рада Одеської області про визнання незаконним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Шабівської сільської ради, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Одеська обласна державна адміністрація, Білгород-Дністровська районна державна адміністрація Одеської області, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Білгород-Дністровська районна рада Одеської області про визнання незаконним рішення.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 надав заяву про забезпечення позову, у якій вказує, що рішенням сесії VIII скликання від 10.09.2021 року за №2/578-VIII Відповідачем 1 передано гр. ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність вищевказану земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер земельної ділянки: :05:001:0229, для індивідуального дачного будівництва, із земель комунальної власності, за адресою: АДРЕСА_1 .

Правовою підставою для ухвалення вказаного рішення Відповідачем 1 слугувала лише заява Відповідача 2, яку до речі було подано лише 09.09.2021 року за вх. реєстр. №К-598/02.2, тобто, через 2 дні після звернення ОСОБА_1 із заявою та проектом землеустрою та за 1 день до сесії VIII скликання відповідача 1.

22.09.2021 року на підставі вказаного рішення Відповідача 1 було здійснено державну реєстрацію права приватної власності на вказану земельну ділянку за Відповідачем 2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ( номер запису про право власності: 44211843).

ОСОБА_1 також зауважує, що його заява про затвердження проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки (реєстраційний номер заяви: 06.1-09/04-02.1902 від 07.09.2021 року) була розглянута лише 21.10.2021 року та знята з розгляду з мотивацією: « У зв`язку з тим, що вищевказана земельна ділянка знаходиться у приватній власності».

В процесі з`ясування правових підстав для ухвалення вказаного рішення Відповідачем 1 було встановлено, що останнє не відповідає критерію законності та прийнято не на підставі та поза межами наданих повноважень, визначені Конституцією та законами України, вказує позивач.

Так, зауважує, що відповідна земельна ділянка перебуває в державній формі власності та не входить в межі територіальної громади Відповідача 1, про що свідчать листи Білгород-Дністровської РДА від 11.11.2021 року № 2484/01-33/1/3418 та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 12.11.2021 року за вих. № 29-15-0.3-7467/2-21.

Заявник також вказує, що станом на теперішній час, межі жодної об`єднаної територіальної громади у тлумаченні приписів п. 24 Розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу не встановлено.

Згідно з листом Одеської обласної державної адміністрації від 11.11.2021 року за № 10822/5/01-46/9960/2-21 було проінформовано, що інвентаризація земель державної власності, відповідно до розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації від 15.07.2021 року № 737/од-2021, ще триває.

Окрім того, заявник звертав увагу, що за змістом ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» забороняється передавати земельні ділянки за відсутності затвердженої містобудівної документації на місцевому рівні.

Проте, незважаючи на очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення Відповідача 1, останнє послугувало правовою підставою для реєстрації права приватної власності на відповідну земельну ділянку за Відповідачем 2, тобто відповідна земельна ділянка на сьогоднішній день є предметом вільного цивільного обороту.

Вказуючи на виготовленому на підставі розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 17.11.2015 року за № 608/А-2015 та погодженому у встановленому чинним законодавством проекті землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_1 , вважає, що невжиття заходів забезпечення позову про визнання незаконним та скасування рішення Відповідача 1 та припинення права власності на відповідну земельну ділянку за Відповідачем 2 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про поновлення порушених прав та законних інтересів позивача, у зв`язку з тим, що сам по собі факт звернення до суду та відкриття провадження не перешкоджає Відповідачу 2 вчиняти протиправні дії, спрямовані на відчуження відповідної земельної ділянки.

За вищевказаних обставин, заявник просить суд: застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким суб`єктам та органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам та особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, в т.ч. нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в т.ч. здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких речових прав на земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер: :05:001:0229, місця розташування: АДРЕСА_1 .

Суд розглядає заяву без повідомлення учасників справи, що відповідає положенню ч.1 ст. 153 ЦПК України, відповідно до якої заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як вказав у своїй Постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 524/188/18 (провадження № 61-38051св18) Верховний Суд України, обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та припинення права приватної власності.

Між тим, обсяг та вид позовних вимог не стосується обраного позивачем заходу забезпечення позову, тобто має місце не відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Більш того, самим же позивачем-заявником до застосування заходів забезпечення позову звертається увага на немайновий характер позовних вимог.

З огляду на усе вищевикладене, з`ясувавши обсяг позовних вимог та предмет спору, судом не вбачається існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання незаконним та скасування рішення та припинення права власності у разі не вжиття заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання заборони вчинення певних дій.

Крім того, суд роз`яснює, що Законом визначено, що позов забезпечується забороною вчинення не будь-яких невизначених та не окреслених, а цілком конкретних дій.

Разом з тим, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Натомість, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник не надає доказів, які б свідчили про наявність фактичних обставин, що невжиття заявлених ним заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в той час як відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги чи заперечення.

Таким чином, з урахуванням не співмірності заходів забезпечення позову з предметом спору, не відповідністю виду забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, виходячи з необґрунтованості та їх недоведеності, відсутністю доказів імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 247, 258, 260 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шабівської сільської ради, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Одеська обласна державна адміністрація, Білгород-Дністровська районна державна адміністрація Одеської області, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Білгород-Дністровська районна рада Одеської області про визнання незаконним рішення- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України , апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 10 січня 2022 року

Суддя: