єдиний унікальний номер справи 546/996/21
номер провадження 2/546/81/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., представниці позивача ОСОБА_1 , представниці відповідача Колотій Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Решетилівського комунального підприємства «Водоканал», Решетилівської міської ради Полтавської області про захист прав споживачів, відсутність у відповідача цивільної правоздатності та дієздатності, схиляння позивача до злочину,-

встановив:

У жовтні 2021 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_3 із вищезазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що згідно рішень сесій Решетилівської селищної ради та Решетилівської міської ради від 20.11.2018 встановлено тариф на централізоване водопостачання холодної води 1 категорії споживачів населення -9,60 за 1 куб метр без урахування ПДВ; від 26.02.2021 встановлено тариф на централізоване водопостачання холодної води 1 категорії споживачів населення 15,00 за 1 куб метр без урахування ПДВ; централізоване водовідведення 12,00 за 1 куб. метр без урахування ПДВ. ОСОБА_2 є споживачем постачання холодної води та водовідведення та перебуває у договірних зобов`язаннях з Решетилівським КП «Водоканал». Позивач надає споживачу вчасно та відповідної якості послуги з постачання холодної води і водовідведення, а споживач ОСОБА_2 покладені законодавством та договором зобов`язання щодо сплати послуг централізованого водопостачання та водовідведення не виконував. Судовий наказ, виданий у березні 2020 року Новосанжарським районним судом Полтавської області про стягнення з боржника заборгованості за заявою ОСОБА_2 був скасований ухвалою цього ж суду від 23 березня 2020 року. На день подачі позову утворилася заборгованість у сумі 11196,69 грн

Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 14944,22 грн, яка складається з заборгованості по оплаті послуг за водопостачання та водовідведення в сумі 11196,69 грн, інфляційних втрат 2739,83 грн та 3% річних 1007,70 грн, а також судові витрати.

Ухвалою судді від 23.10.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 01.12.2021.

30 листопада 2021 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що тарифи, відповідно до вимог чинного законодавства встановлює НКРЕКП, а тому нарахування послуг централізованого водопостачання та водовідведення позивачем здійснено неправомірно. Щодо розрахунку відсотків за користування чужими коштами зазначив, що дата початку зазначена 01.09.20218, а дата закінчення 30.09.2021, сума боргу зазначена 11196,69 грн. Однак навіть з поданої позивачем виписки нарахувань та оплат за послуги станом на 01.09.2018 року сума заборгованості становила 2436,39 грн, це ж саме стосується і розрахунку інфляційних збитків. Позивач невірно вказав на базу нарахування та невірно звідки взяв індекси інфляції у розрахунку інфляційних збитків. Тому сума заборгованості вказана позивачем у розмірі 11196,69 грн не підтверджена жодним належним та допустимим письмовим доказом. Крім того відповідач, посилаючись на положення чинного законодавства України та Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, долучений до позовної заяви, робить висновок, що орган з назвою «Решетилівське комунальне підприємство «ВОДОКАНАЛ» Решетилівської міської ради», створеного за рішенням органу з назвою «Решетилівська міська рада», створено їх порушенням чинного законодавства, оскільки після вступу в дію Конституції України та ухвалення Верховною Радою України Закону України «Про місцеве самоврядування» фактично в місті Решетилівка не було створено легітимного утворюючого органу, яким мала б бути територіальна громада міста юридична особа публічного права. Посилаючись на викладені обставини ОСОБА_2 просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.а.с. 32-38).

В цей же день 30 листопада 2021 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява до Решетилівського комунального підприємства «Водоканал» про захист прав споживачів, відсутність у відповідача цивільної правоздатності та дієздатності, схиляння позивача до злочину, в якій він зазначив, що відповідач Решетилівське КП «ВОДОКАНАЛ» сьогодні безпідставно користується відповідною інфраструктурою (з комунікаціями, водогонами, мережею, насосними, допоміжними приміщеннями тощо), що належить територіальній громаді міста Решетилівка, яка до цього часу не створена у відповідності до вимог Конституції України. Щодо схиляння до злочину позивача ОСОБА_2 відповідачем відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 зазначив, що враховуючи наявні обставини (законний утворюючий орган, власник територіальна громада, юридична особа публічного права не існує), створення, існування і діяльність будь яких представницьких і виконавчих органів та створених ними комунальних підприємств є таким, що суперечить нормам чинного законодавства та підпадає під дію статті 353 КК України, а з боку позивача, за умов фінансування нелегітимного (незаконного) органу, під дію статті 27 цього ж кодексу. Посилаючись на викладені обставини, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просив: встановити факт відсутності у відповідача - Комунального підприємства Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» Решетилівської міської ради правоздатності і дієздатності; встановити факт схиляння керівником Комунального підприємства Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» Решетилівської міської ради його до злочину фінансування нелегітимного (незаконного) органу, яким є Комунальне підприємство Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» Решетилівської міської ради; поновити його конституційне право на визначену чинним законодавством систему місцевого самоврядування в межах територіальної громади міста Решетилівка, а також забезпечити йому можливість виконувати свій громадянський обов`язок стосовно регулярної, законної оплати комунальних послуг, зобов`язавши Комунального підприємства Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» Решетилівської міської ради вчинити дії щодо легітимізації (узаконення створення і реєстрацію у відповідності до положень чинного законодавства) раніше створених нею (всупереч до чинного законодавства) комунальних підприємств: судові витрати покласти на відповідача (а.с.40-44).

Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та об`єднано позови в одне провадження, залучено до участі в справі в якості співвідповідача за зустрічним позовом Решетилівську міську раду, здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 29 грудня 2021 року.

08 грудня 2021 року до суду від позивача Комунального підприємства Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач щодо суми заборгованості відповідача та нарахування інфляційних витрат посилався на статтю 9 Закону України «Про житлового комунальні послуги», статті 8, 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»; щодо відсутності договору надання комунальних послуг позивач посилався на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20.04.2016 у справі №6-295/цс15, про те, що факт відсутності договору про надання житлово комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі; щодо встановлення тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення позивач вказав, що нарахування за вказані послуги населенню КП Решетилівське КП «Водоканал» здійснюється у відповідності до встановлених тарифів або за нормами витрат води (при відсутності засобів обліку) згідно рішень виконавчого комітету Решетилівської міської ради (а.с.53-56).

15 грудня 2021 року до суду від відповідача за зустрічним позовом Решетилівської міської ради надійшов відзив на позов з додатками в якому відповідач, посилаючись на статті 7, 19, 140 Конституції України, зазначає, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішують питання місцевого значення, віднесенні законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими на території до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними. Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Отже, місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Термінологія, визначена даним Законом, встановлює що, територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр. Відтак, прямими нормами Закону не передбачено територіальну громаду, як юридичну особу публічного права, на що звертає увагу позивач, тому його доводи відповідач за зустрічним позовом вважає безпідставними. Разом з тим, Законом чітко встановлено, що представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади приймати від її імені рішення. Відповідно до ст. 16 Закону, органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. За приписами п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. Так, рішенням п`ятої сесії четвертого скликання Решетилівської селищної ради від 06.02.2003 року створено комунальне підприємство «Решетилівський водоканал» та відповідно затверджено статут підприємства.

Крім того, звертали увагу, що позивач у зустрічному позові посилається на норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, які вступили в дію з 01.01.2004 року, однак КП Решетилівське КП «Водоканал» Решетилівської міської ради зареєстроване як юридична особа 25.04.2003, запис про державну реєстрацію № 0000148, тобто раніше ніж вступили в дію законодавчі акти, а відтак норми кодифікованих актів які вступили в дію з 01.01.2004 року, не можуть застосовуватися в даному випадку. На момент створення комунального підприємства орган місцевого самоврядування керувався нормами Цивільного кодексу Української РСР та Закону України «Про підприємства в Україні», які діяли до 01.01.2004 року. Даний закон визначав види 1 організаційно-правові форми підприємств, правила їх створення, реєстрації, реорганізації 1 ліквідації, організаційний механізм здійснення ними підприємницької діяльності в умовах переходу до ринкової економіки. Закон створював рівні правові умови для діяльності підприємств незалежно від форм власності на майно та організаційної форми підприємства. Крім того, його дія була спрямована на забезпечення самостійності підприємств, визначення їх прав і відповідальності у здійсненні господарської діяльності, регулював відносини з іншими підприємствами і організаціями.

Також наголошували, що відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, КП Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» є виконавцем комунальної послуги, що надає таку послугу споживачу відповідно до умов договору. Стаття 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (а.с.а.с.61-65, 66-75).

15 грудня 2021 року від позивача за первісним позовом Комунального підприємства Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що зустрічний позов є необґрунтованим щодо предмету позову за первісним позовом та не звільняє ОСОБА_2 від сплати заборгованості, тому даний позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Комунальне підприємство Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом, штампи, бланки організаційно - розпорядчої документації, необхідні для організації своєї роботи. Підприємство має майнові та особисті немайнові права, має обов`язки визначені законодавством, може бути позивачем і відповідачем у суді (ст. 80 ЦК України). Підприємство засноване на комунальній власності Решетилівської міської територіальної громади та віднесене до сфери управління виконавчого комітету Решетилівської міської ради. Засновником підприємства є Решетилівська міська територіальна громада, від імені якої виступає Решетилівська міська рада. Підприємство є самостійним суб`єктом господарювання який діє на підставі Статуту (Рішення десятої сесії сьомого скликання Решетилівської міської ради від 21.09.2018 № 378-10-VІІ та Рішення сорок першої позачергової сесії сьомого скликання Решетилівської міської ради від 03.11.2020 № 1242-41-VII). Предметом діяльності КП Решетилівське КП «Водоканал» є безпосереднє надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, користувачем зазначених послуг виступає позивач. Зазначали, що підприємство має ліцензію на централізоване водопостачання та дозвіл на спеціальне водокористування. Тому звинувачення позивача у безпідставному користуванні відповідною інфраструктурою (з комунікаціями, вододгонами, мережею, насосними, допоміжними приміщеннями тощо) суперечать законодавству. Нарахування за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення населенню КП Решетилівське КП «Водоканал» здійснюється у відповідності до встановлених тарифів або за нормами витрат води (при відсутності засобів обліку), згідно рішень виконавчого комітету Решетилівської міської ради. Інформація про підвищення тарифів на комунальні послуги доводиться до відома населення через засоби масової інформації, на сайтах міської ради, оголошеннях підприємства КП Решетилівське КП «Водоканал». В разі непорозумінь, споживач повинен з`явитися до підприємства для уточнення та звірки платежів. Всі доводи на, які посилається позивач у зустрічному позові є підтвердженням ухиляння його від сплати за отримані ним комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та бажанням користуватися зазначеними послугами безкоштовно. Доказами ухиляння від сплати є відсутність оплати за користування послугами з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з січня 2017 року, що зафіксовано в абонентській картці особового рахунку споживача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Останню оплату за користування послугами з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в сумі 500 грн. 00 коп., позивачем проведено 16.02.2017 року. Цей платіж був єдиним платежем споживача за період з травня 2014 року (почався облік в існуючій програмі «Абонент») і до цього часу, отриманим відповідачем (а.с.76-78).

30 грудня 2022 року від позивача за первісним позовом ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив Решетилівської міської ради в якому він зазначив, що що у задоволенні вимог відзиву та у прийнятті його до розгляду слід відмовити повністю з таких правових підстав. Юридична особа з назвою «Решетилівська міська рада» (КОД за ) відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (надалі - ЄДР) є органом місцевого самоврядування. Відповідно до даних ЄДР ОСОБА_4 є керівником вищезазначеної юридичної особи з 31.12.2016 року та має вчиняти дії від її імені, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи. Юридична особа незалежно від порядку її створення відповідно до положень частини 3 статті 58 ЦПК України бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Водночас зазначав, що відповідно до абзацу 2 підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV (ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ) Конституції України з 1 січня 2020 року представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах здійснюється виключно прокурорами або адвокатами. Тому представництво юридичної особи з назвою «Решетилівська міська рада» у даній справі мають право виключно адвокати або прокурори, що прямо вказує на неухильний обов`язок суду перевірити та зафіксувати факт здійснення представництва юридичної особи з назвою «Решетилівська міська рада» неуповноваженою особою, яка не має права здійснювати представництво юридичної особи з назвою «Решетилівська міська рада». Виходячи з вищевказаного, керівник юридичної особи з назвою «Решетилівська міська рада» (КОД за ), яка є нібито органом місцевого самоврядування, фізична особа ОСОБА_4 , не має жодного права здійснювати представництво відповідача у цій справі. Посилаючись на викладені обставини вимагав відмовити у прийнятті, розгляді та задоволенні відзиву на зустрічний позов від 15 грудня 2021 року через подання його особою, яка не має права здійснювати представництво органу місцевого самоврядування юридичної особи з назвою «Решетилівська міська рада» (а.с.93-96).

06 січня 2022 року до суду від відповідача за зустрічним позовом Решетилівської міської ради надійшли заперечення в якому, посилаючись на положення частини другої статті 19, ст. 131-2 Конституції України та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення», який дав можливість самозахисту юридичним особам, представленим інститутом самопредставництва юридичних осіб та яким закріплена можливість юридичної особи здійснювати самопредставництво й самозахист, тобто самостійно представляти себе через свої органи в суді із застосуванням заходів протидії, незаборонених законом, представник відповідача Дядюнова О.А. вважає, що Решетилівський міський голова Дядюнова Оксана Анатоліївна, яка діє відповідно до повноважень визначених ет. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» має право представляти інтереси Решетилівської міської ради в порядку самопредставництва юридичної особи (а.с.99-100).

24 березня 2022 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про застосування строку позовної давності (а.с.143-144).

Підготовче судове засідання було проведено 16 лютого 2020 року та призначено судовий розгляд справи на 24 березня 2022 року. В подальшому судове засідання неодноразово відкладалося, востаннє на 20 липня 2022 року.

До початку судового засідання 20 липня 2022 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про зупинення провадження по даній справі. Ухвалою суду від 20 липня 2022 року в задоволенні даного клопотання було відмовлено.

У судовому засіданні представниця позивача ОСОБА_1 позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представниця відповідача за зустрічним позовом Решетилівської міської ради Полтавської області Колотій Н.Ю. зустрічний позов з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву не визнала та просила відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов КП Решетилівське КП «Водоканал» про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як було встановлено в судовому засіданні КП Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» надає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення в м. Решетилівка Полтавської області.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , користується послугами КП Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить.

Рішенням Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області № 237 від 20.11.2018, яке набрало чинності з 01 січня 2019 року, встановлено тариф на послуги централізованого постачання холодної води для першої категорії споживачів, що надає Решетилівське КП «Водоканал» в розмірі 9,60 грн за 1 м3. В подальшому рішенням Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області № 45 від 26.02.2021, яке набрало чинності з 01 березня 2021 року, було встановлено тариф на послуги централізованого постачання холодної води для споживачів, що надає комунальне підприємство «Решетилівське КП «Водоканал» на території Решетилівської міської територіальної громади в розмірі: централізоване водопостачання для населення 15,0 грн за 1 м3 з урахуванням податку на додану вартість; централізоване водовідведення для населення 12,0 грн за 1 м3 (а.с.а.с. 9, 13).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Суд не суд не приймає доводи відповідача ОСОБА_2 , викладені у відзиві, щодо відсутності доказів на існування між сторонами договірних відносин з огляду на таке.

За приписами пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вищевказане повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду Україні від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Отже, з огляду на зазначене вище, між позивачем КП Решетилівське КП «Водоканал» та відповідачем ОСОБА_2 існують договірні відносини щодо послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які врегульовані Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, яка була чинною на момент виникнення заборгованості у відповідача ОСОБА_2 , оскільки підприємство надавало послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач такі послуги прийняв та від їх отримання не відмовлявся. Про дану обставину зазначає в позовній заяві представник позивача та не оспорюється відповідачем, який будь-яких доказів на спростування даних обставин до суду не подав, у зв`язку з чим посилання відповідача на ті обставини, що між сторонами не укладений договір не заслуговують на увагу.

З виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за період з січня 2016 по жовтень 2019 відповідач ОСОБА_2 має заборгованість в сумі 11196,69 грн (а.с. 14-15). Також з наданих позивачем розрахунків вбачається, що ОСОБА_2 має заборгованість у виді 3% річних від простроченої суми боргу за послуги водопостачання та водовідведення 1007,70 грн та інфляційних втрат з вересня 2018 року по вересень 2021 року 2739,83 грн. (а.с. 6,7).

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 зазначив, що надана виписка не може слугувати належним та достовірним доказом, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства та не підтверджена первинними документами.

Надаючи оцінку виписці по особовому рахунку № НОМЕР_1 відповідача ОСОБА_2 суд зазначає, що дана виписка має вигляд таблиці, яка не містить дати, прізвища виконавця та його підпису. З огляду на це суд не може прийняти дану виписку як доказ існування заборгованості відповідача.

Водночас в судовому засіданні 20 липня 2022 року представниця позивача ОСОБА_1 , надаючи пояснення щодо суми заборгованості відповідача ОСОБА_2 та порядку її нарахування, надала суду довідку про стан розрахунків за послуги з водопостачання та водовідведення по особовому рахунку НОМЕР_1 відносно ОСОБА_2 за підписом директора Козубського О.Ю., скріпленого печаткою підприємства. Незважаючи на те, що даний доказ хоча і не був поданий одночасно із позовною заявою, проте враховуючи його значення для правильності вирішення справи, судом береться до уваги.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_2 має заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 11196,69 грн. Про те, що відповідач користувався наданими послугами свідчить оплата послуг в сумі 500 гривень, проведена відповідачем в лютому 2017 року.

Щодо заборгованості відповідача ОСОБА_2 за надані послуги з водопостачання та водовідведення, яка нарахована в вересні 2021 року в сумі 3415,50 грн, представниця позивача ОСОБА_1 , зазначила, що дана сума розрахована з врахуванням середньодобового споживання за рік, оскільки відповідач не допускав працівників Решетилівського КП «Водоканал» до приладів обліку.

Дана обставина підтверджується актом від 06 жовтня 2021 року про відмову споживача ОСОБА_2 допуску до помешкання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для зняття показника з водяного лічильника, який складений представниками Решетилівського КП «Водоканал» Слюсаревською Л.В., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , споживач від підпису відмовився (а.с.57).

Згідно пункту 7 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку.

Відповідно до пункту 31 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року №690, у разі недопущення споживачем (його представником) виконавця або іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів послуг, до відповідного вузла обліку для зняття показань або в разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю або іншій особі, яка здійснює розподіл обсягів послуг, показань відповідного вузла обліку, якщо такі показання згідно із законом або договором зобов`язаний знімати споживач, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем послуг за попередні 12 місяців, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання послуг, але не менше 15 діб.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не допустив працівників позивача до приладу обліку для зняття показників, суд погоджується нарахованою сумою заборгованості за вересень 2021 року. При цьому суд також звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_2 власного розрахунку заборгованості не надав, з позовом про зобов`язання Решетилівського КП «Водоканал» здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням показань лічильника не звертався.

Водночас, аналізуючи зміст поданої довідки про заборгованість відповідача, суд зазначає, що загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 визначена з урахуванням жовтня 2021 року, при тому що позовна заява надійшла до суду 12 жовтня 2021 року. Враховуючи, що у жовтні 2021 року позивачем було нараховано відповідачу ОСОБА_2 заборгованість у сумі 3415,50 грн, як за повний місяць, при тому що строк сплати за жовтень настає у листопаді 2021 року, суд вважає, що загальна сума заборгованості має рахуватися без вказаної суми.

Крім того відповідачем ОСОБА_2 було заявлено клопотання про застосування позовної давності. Щодо цього суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Приписами ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново . Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Представниця позивача щодо застосування позовної давності зазначила, що оскільки позивачем було подано заяву про видачу судового наказу від 28.12.2021, то строк позовної давності було перервано. А тому в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити. На підтвердження позивачем було долучено копію ухвали Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01.04.2020 про скасування судового наказу від 12 лютого 2020 року виданого судом за заявою Решетилівського комунального підприємства «Водоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення (а.с.8).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду Велика у постанові від 07 липня 2020 року відступила від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14 і від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 216/5756/15-ц, про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності.

В цій же постанові Велика Палата Верховного суду зазначила, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

З огляду на викладене подача Решетилівським комунальним підприємством «Водоканал» заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, який був скасований ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 квітня 2020 року не перериває строку позовної давності.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону).

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції, що була чинною впродовж періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Оскільки подання позивачем заяви про видачу судового наказу не перервало загальної позовної давності, остання не спливла до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло три роки. Послуги, надані у вересні 2018 року, відповідач мав би оплатити до 20 жовтня 2018 року включно (тобто позовна давність за вимогою про стягнення заборгованості за вересень 2018 року минала 21 жовтня 2021 року). А позивач звернувся з позовом 12 жовтня 2021 року. Тобто позивач має право на стягнення заборгованості за період з вересня 2018 року. Заборгованість, яка існувала станом на 01 вересня 2018 року (тобто нарахована на серпень 2018 року) в сумі 2422,35 до стягнення не підлягає, оскільки виникла поза межами строків позовної давності. Щодо суми заборгованості, нарахованої за вересень 2021 року, оплату по якій слід було провести не пізніше 20 жовтня 2021 року, суд зазначає, що дана сума також підлягає до стягнення, оскільки відповідач ОСОБА_2 станом на дату розгляду справи не надав жодного доказу щодо погашення ним повністю чи частково заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення.

Таким чином суд вважає, що загалом з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягнення сума заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 5358, 84 грн (11196,69 3415,50 2422,35).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

Позивач просив стягнути заборгованість по трьом процентам річних та інфляційні збитки за період з 01 вересня 2018 року по 30 вересня 2021 року. Однак враховуючи дату подачі позову (жовтень) те, що початок періоду прострочення за кожним щомісячним платежем припадає на 21 число кожного наступного місяця та принцип диспозитивності, суд вважає, що вказаний період слід розпочинати з листопада 2018 року та по вересень 2021 року.

За цей період сума заборгованості по трьом процентам річних за прострочення оплати послуг становить: за період з 21.10.2018 року по 31.12.2018 року - 31,71 грн (5 358,84 грн. (сума боргу) ? 3,00 % (процентна ставка) / 100 % ? 72 (кількість днів) / 365 днів у році); за період 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 160,77 грн (5 358,84 грн. ? 3,00 % / 100% ? 365 / 365; за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року - 160,77 грн (5 358,84 грн ? 3,00 % / 100% ? 366 / 366; за період з 01.01.2021 року по 30.09.2021 року - 120,24 грн (5 358,84 грн. ? 3,00 % / 100% ? 273 / 365. Всього - 473,49 грн.

Щодо суми розрахунку інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Оскільки індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, то якщо сума боргу сплачується з 16 до останнього дня місяця включно, розрахунок інфляційних втрат починається з наступного за цим місяцем і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 910/1193/19).

З огляду на вказане інфляційні втрати за прострочення оплати за послуги, надані, у жовтні 2018 року, які мали бути оплачені до 20 листопад 2018 року включно, слід розраховувати, з грудня 2018 року.

За офіційними даними Державної служби статистики України сукупний індекс інфляції за період з 01 грудня 2018 року по 30 вересня 2021 року помісячно становив: 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% = 118,408%

Втрати від інфляції за час прострочення розраховується за формулою: (Індекс інфляції) - добуток щомісячних індексів за відповідний період (Збитки від інфляції) = (Сума боргу) (Індекс інфляції) / 100% - (Сума боргу).

5 358,84 грн. (сума боргу) ? 118,408% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 5 358,84 грн. (сума боргу) = 986,43 грн.

Таким чином з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача Комунального підприємства Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» слід стягнути заборгованість за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення в сумі 6818,76 грн, з яких: 5358,84 грн - заборгованість по оплаті послуг за водопостачання та водовідведення, 986,43 грн - інфляційні втрати, 473,49 грн три проценти річних.

Щодо зазначеної у відповіді на відзив Решетилівської міської ради вимоги відповідача ОСОБА_2 відмовити у прийнятті, розгляді та задоволенні відзиву на зустрічний позов через подання його особою, яка не має право здійснювати представництво органу місцевого самоврядування з підстав абзацу 2 підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, відповідно до якого з 1 січня 2020 року представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах здійснюється виключно прокурорами або адвокатами суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 статті 60 ЦПК України).

Згідно частини третьої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Приписами підпункту 11 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Решетилівська міська рада є органом місцевого самоврядування, отже представництво даного органу місцевого самоврядування у суді з 01.01.2020 має здійснюватися виключно адвокатами.

За загальним правилом цивільного законодавства, самопредставництво - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02 липня 2020 року у справі № 9901/39/20 звертала увагу на те, що з урахуванням положень статті 55 КАС України (яка відповідає положенням статті 58 ЦПК України) для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Решетилівська міська рада зареєстрована 21.05.1997, керівником зазначена ОСОБА_4 (а.с.66)

Рішення першої сесії восьмого скликання Решетилівської міської ради від 15 грудня 2020 року №2-1-VIII «Про початок повноважень Решетилівського міського голови» було вирішено заслухати складення Присяги посадової особи місцевого самоврядування Решетилівським міським головою ОСОБА_4 та вважати її такою, що вступила на вказану посаду (а.с.67)

Відповідно до частини 3 статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Також пунктом 14 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» віднесено до повноважень, зокрема, міського голови представляти територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.

Наведені положення законодавства та наявні докази по справі дозволяють дійти висновку про підтвердження повноважень Решетилівського міського голови Дядюнової О.А. на здійснення самопредставництва Решетилівської міської ради у суді під час розгляду даної справи, в тому числі, підписувати заяви по суті справи.

Зважаючи на викладене, вимоги відповідача ОСОБА_2 щодо відмови у прийнятті та розгляді відзиву на зустрічний позов суд вважає неприйнятними та такими що не підлягають до задоволення.

З приводу зустрічного позову ОСОБА_2 про захист прав споживачів, суд зазначає наступне.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 зазначав про те, що представники місцевого самоврядування відповідач - Решетилівське КП «ВОДОКАНАЛ» сьогодні безпідставно користується відповідною інфраструктурою (з комунікаціями, водогонами, мережею, насосними, допоміжними приміщеннями тощо), що належить територіальній громаді міста Решетилівка, яка до цього часу не створена у відповідності до вимог Конституції України.

З таким твердженням суд не погоджується з огляду на наступне.

В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування (стаття 7 Конституції України).

Відповідно до частин 3, 4 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

При цьому, територіальною громадою визнаються жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр (стаття 1 Закону України Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема управляють майном, що є в комунальній власності; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції (частина перша статті 143 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦК України територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Таким чином, територіальна громада є суб`єктом цивільних правовідносин, який бере участь у цих правовідносинах нарівні з фізичними особами, юридичними особами та державою.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №362/2592/17, територіальна громада не є юридичною особою. Натомість вона сама може створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом (ч. 2 ст. 169 ЦК України), а також юридичні особи приватного права (підприємницькі товариства тощо), брати участь в їх діяльності на загальних підставах, якщо інше не встановлено законом (ч. 3 ст. 169 ЦК України).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Комунальне підприємство Решетилівське Комунальне підприємство «Водоканал» є юридичною особою, ідентифікаційний код 32500315, засновник Решетилівська міська рада, дата державної реєстрації 25.04.2003, дата запису 25.11.2005 (а.с.68-75).

Як вбачається з архівної копії рішення Решетилівської селищної ради Полтавської області від 06 лютого 2003 року від 17.01.2022 №07-03-Р/04, вказаним рішенням було створено три комунальні підприємства, зокрема, Решетилівський «Водоканал» та затверджено їх Статут (а.с.107).

Згідно копії додатку №1 до рішення шостої сесії четвертого скликання від 15 квітня 2003 року Решетилівському КП «Водоканал» було передано наступні матеріально технічні засоби: 1) водозабір №1, розташований в «Хабловій балці, не діючий, вартість якого 177452,99 грн, загальною площею 0,2469 га; 2) водозабір №2 по вул. Леніна біля Решетилівської гімназії, залишкова вартість якого 526440,39 грн з артезіанськими свердловинами №4 загальною площею - 0,176 га та №13 загальною площею 0,0269 га; 3) артезіанська свердловина №8 біля бази ККП, залишкова вартість 10694 грн загальною площею 0,35 га; 4) артезіанська свердловина №5 по вул. Фрунзе, мікрорайон «Цибулівка», залишкова вартість 26082 грн загальною площею 0,3687 га; 5) артезіанська свердловина №6 по вул. І Травня, мікрорайон «Озеро», залишкова вартість 26084 грн загальною площею 0,4192 га; 6) артезіанська свердловина в с. Хоружі, залишкова вартість 413642 грн загальною площею 0,3588 га (звор. а.с.122).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про підприємства в Україні» від 27.03.1991, який був чинним на час створення Решетилівського КП «Водоканал», підприємство створюється згідно з рішенням власника (власників) майна чи уповноваженого ним (ними) органу, підприємства-засновника, організації або за рішенням трудового колективу у випадках і порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Рішенням двадцять сьомої сесії п`ятого скликання Решетилівської міської ради Полтавської області від 26 лютого 2010 було визначено виконавцем по наданню послуг з водопостачання та водовідведення комунальне підприємство «Водоканал» (а.с.123).

Відповідно до рішення десятої сесії сьомого скликання Решетилівської міської ради Полтавської області від 21.08.2018 №378-10-VII «Про затвердження статуту комунального підприємства «Водоканал» в новій редакції було вирішено: вважати засновником комунального підприємства Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» Решетилівську міську раду, затверджено Статут даного підприємства в новій редакції.

Приписами частин 3,4 статті 91 ЦК України визначено, що юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії). Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Судом встановлено Комунальне підприємство Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» має дозвіл на спеціальне водокористування від 04.11.2021 №185/ПЛ/49д-21, виданий Державним агентством водних ресурсів України та спеціальний дозвіл на користування надрами, реєстраційний номер 3434 від 20 вересня 2004 року, виданий Державною службою геології та надр України (а.с.115-119, 120).

Таким чином суд доходить висновку, що позивач Комунальне підприємство Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» було створено згідно чинним на час створення законодавством, є належним користувачем відповідної інфраструктури та володіє правоздатністю, передбаченою статтею 91 ЦК України.

З цих же підстав судом також не встановлено ознак схиляння до злочину позивача ОСОБА_2 відповідачем, який діяв в межах наданих повноважень, та порушення його конституційних прав на визначену чинним законодавством систему місцевого самоврядування в межах територіальної громади міста Решетилівка.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги, викладені відповідачем ОСОБА_2 у зустрічному позові до задоволення не підлягають.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

До поданого позову позивачем додано платіжне доручення №1008 від 12.10.2021 про сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн (а.с.1).

Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір по даній справі в розмірі 2270,00 грн було зараховано до Державного бюджету України (а.с.23).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача за первісним позовом суд задовольняє частково, в сумі 6818,76 грн, тобто 45,63 % від суми позову, то з відповідача ОСОБА_2 у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судові витрати в сумі 1035,80 грн.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». В зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. 1, 2, 5, 6, 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», ст. 526, 625 ЦК України, ст. 10, 11, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Комунального підприємства Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» заборгованість за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення в сумі 6818 (шість тисяч вісімсот вісімнадцять) грн 76 коп., з яких: 5358,84 грн - заборгованість по оплаті послуг за водопостачання та водовідведення, 986,43 грн - інфляційні втрати, 473,49 грн три проценти річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал» судовий збір в розмірі 1035 грн 80 коп.

В іншій частині позову відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Решетилівського комунального підприємства «Водоканал», Решетилівської міської ради Полтавської області про захист прав споживачів, відсутність у відповідача цивільної правоздатності та дієздатності, схиляння позивача до злочину відмовити.

Судові витрати за позовом ОСОБА_2 віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Комунальне підприємство Решетилівське комунальне підприємство «Водоканал», місцезнаходження: 38400, вул. Старокоївська, 18, м. Решетилівка Полтавської області, .

Представниця позивача Славко Людмила Миколаївна, службова адреса: 38400, вул. Старокоївська, 18, м. Решетилівка Полтавської області.

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Решетилівська міська рада Полтавської області, місцезнаходження: вул. Покровська, 14, м. Решетилівка Полтавської області, .

Представниця відповідача Колотій Наталія Юріївна, службова адреса: вул. Покровська, 14, м. Решетилівка Полтавської області.Повний текст рішення складений 27 липня 2022 року.

Повний текст рішення складений 27 липня 2022 року.

Суддя Ю.В. Зіненко