30.06.2022 Справа № 363/2432/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Несин Н.С.,

представника відповідача Вознюка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2021 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «УНІКА» шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі

86294,96 гривань , а також судовий збір у розмірі 2270,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що 24 травня 2018 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «Форд», державний номер НОМЕР_1 . 23 грудня 2018 року на автодорозі Київ-Вишгород-Десна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Альфа Ромео», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Форд», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Форд», державний номер НОМЕР_1 , що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за договором добровільного страхування наземного транспорту №131208/4600/0000317. Згідно постанови Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2019 року, ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України. За заявою потерпілого

ОСОБА_2 , Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК`УНІКА» складено страховий акт

№ 00283703 від 07 лютого 2019 року та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 84017,96 грн., які були перераховані потерпілому згідно платіжного доручення № 068740; страховий акт №00283703 від 11 березня 2019 року та визначено додатковий розмір страхового відшкодування в сумі 2277,00 грн., які були перераховані згідно платіжного доручення № 075191. Розрахунок страхового відшкодування становить 86294,96 грн., з яких 85 583,61 грн. вартість відновлювального ремонту згідно рахунку

№ СТО00026/1 + 2277,00 грн. вартість відновлювального ремонту прихованих пошкоджень, рахунок №СТО00026, 1565,65 грн. франшиза. Позивач, посилаючись на вимоги статей 993, 1166, 1188, 1191, 1192 ЦК України, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтю 27 Закону України «Про страхування», вважає, що до нього перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23 грудня 2018 року.

Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження з призначенням до розгляду у судове засідання на 31 серпня 2021 року об 11:00.

31 серпня 2021 року до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи для надання йому можливості скористатися правовою допомогою.

У призначене судове засідання сторони не з`явилися, при цьому, враховуючи клопотання позивача, яке міститься у позовні заяві про розгляд справи у відсутності його представника, а також клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, судове засідання було відкладено на 11:00 25 жовтня 2021 року, про що повідомлено сторін.

25 жовтня 2021 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду справи, зазначивши про поважність причини неявки.

Розгляд справи, призначений на 25 жовтня 2021 року не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 30 листопада 2021 року об 11:00 про що повідомлено сторін у справі.

30 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, зазначивши поважність причин неявки до суду.

У судове засідання сторони не з`явилися, з урахуванням клопотання представника відповідача, розгляд справи було відкладено на 10:00 30 січня 2022 року.

Розгляд справи, призначений на 30 січня 2022 року не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 10:00

24 березня 2022 року.

Судове засідання, призначене на 24 березня 2022 року не відбулося у зв`язку із введенням 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із проведенням бойових дій на території Вишгородського району Київської області та з урахуванням наказу Голови Вишгородського районного суду Київської області Котлярової І.Ю. № 5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу».

Враховуючи наказ виконуючого обов`язки Голови суду від 4 квітня 2022 року № 8-а «Про скасування наказу №5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу», наступну дату судового засідання визначено 11:00 30 червня 2022 року, про що повідомлено учасників провадження.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Вознюк В.А. заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що відповідач ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника автомобіля «Альфа Ромео», державний номер НОМЕР_2 , не була застрахована, а тому позов має бути поданий до МТСБУ. Саме з цих підстав просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також представник відповідача звернув увагу суду на невідповідність, яка має місце у розрахунках щодо суми заподіяних збитків, а також, що виплата здійснювала не потерпілому згідно договору добровільного страхування, а ФОП ОСОБА_3 , при цьому до позовної заяви не додано доказів на підтвердження договірних відносин з вказаною особою.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу марки «Ford Fokus (загальний легковий хетчбек-В (д.н.з. НОМЕР_1 ) є ОСОБА_2 .

24 травня 2018 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «Ford Fokus», державний номер НОМЕР_1 за №131208/4600/0000317.

23 грудня 2018 року на автодорозі Київ-Вишгород-Десна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Альфа Ромео», державний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , та автомобіля «Ford Fokus», державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Ford Fokus», державний номер НОМЕР_1 .

Згідно постанови Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі

340 грн.

Як вбачається з вказаної постанови, внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, останній, керуючи транспортним засобом марки «Альфа Ромео», державний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечну дистанцію до транспортного засобу марки «Ford Fokus», державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене статтею 124 КУпАП України.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

23 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК`УНІКА» з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку, зазначивши про дату події 23 грудня 2018 року, місце події, дані про учасників ДТП: потерпілого та про відповідача як винуватця ДТП, що т/з потерпілого застраховано, просив страховика суму страхового відшкодування перерахувати на його рахунок як відшкодування шкоди.

Відповідно до ремонтної калькуляції № 00283703, вартість ремонту автомобіля «Ford Fokus», державний номер НОМЕР_1 , становить 85641,78 грн.

Згідно розрахунку №СТО00026/1 від 24 січня 2019 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , сума відшкодування становить 85583,61 грн.

Згідно Звіту про оцінку від 31 січня 2019 року вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику в результаті аварійних пошкоджень «Ford Fokus», державний номер НОМЕР_1 , на дату оцінки, становить 85641,78 грн.

Як убачається із платіжного доручення № 068740 від 8 лютого 2019 року ПрАТ «СК «УНІКА», на підставі Наказу № 00283703 від 7 лютого 2019 року, виплатило ФОП ОСОБА_3 страхове відшкодування за договором №131208/4600/0000317 від

24 травня 2018 року у розмірі 84017, 96 грн.

Відповідно до страхового акта № 00283703 від 07 лютого 2019 року сума страхового відшкодування становить 84017,96 грн.

Крім цього, згідно розрахунку № СТО00026 від 1 березня 2019 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , сума відшкодування становить 2277,00 грн.

Згідно Звіту про оцінку від 6 березня 2019 року вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику в результаті аварійних пошкоджень «Ford Fokus», державний номер НОМЕР_1 , на дату оцінки, становить 87964,32 грн.

Відповідно до ремонтної калькуляції № 00283703, вартість ремонту автомобіля «Ford Fokus», державний номер НОМЕР_1 , становить 87964,32 грн.

Як убачається із платіжного доручення № 075191 від 12 березня 2019 року ПрАТ «СК «УНІКА», на підставі Наказу № 00283703 (Доплата) від 11 березня 2019 року, виплатило ФОП ОСОБА_3 страхове відшкодування за договором №131208/4600/0000317 від 24 травня 2018 року у розмірі 2277,00 грн.

Відповідно до положень статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 22 Закону передбачено, що під час настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1191 та статті 1194 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації перехід до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода,завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст.37 вказаного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц та від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц.

Відповідно до пункту 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Правовий статус МТСБУ у свою чергу визначено в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, за пунктом 39.1. статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Після сплати страхового відшкодування МТСБУ має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі(підпункт 38.2.1 пункт 38.2 статті 38, пункт 41.1 статті 41 Закону).

При цьому, суд виходить з того, що власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.(пункт 1.6

статті 1 Закону).

У контексті спірних правовідносин та з наведеного вище слідує, що потерпіла внаслідок ДТП особа (інша особа, яка має/набула відповідне право), у випадку наявності договору страхування та за умови виникнення у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування, не може звернутись з позовом до завдавача шкоди (винуватця ДТП) в рамках деліктного зобов`язання, натомість повинна захищати своє право шляхом вимоги до МТСБУ, з огляду на приписи підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У цій справі встановлено, що поліс на транспортний засіб «Альфа Ромео», державний номер НОМЕР_2 , відсутній.

Представник відповідача визнає, що цивільна відповідальність водія ОСОБА_1 , який керував цим транспортним засобом та скоїв 23 грудня 2018 року наїзд на застрахований автомобіль «Форд Фокус», державний номер НОМЕР_1 , також не була застрахована. ОСОБА_1 визначений відповідачем за позовом як власник автомобіля «Альфа Ромео», державний номер НОМЕР_2 , тобто як власник джерела підвищеної небезпеки та особа, відповідальна за відшкодування шкоди, завданої ДТП.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, відповідальний за заподіяння шкоди транспортним засобом «Альфа Ромео», державний номер НОМЕР_2 , (транспортний засіб, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність) є Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ передбачено статтями 41 та 42 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У вказаних нормах визначено, що МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У підпункті 38.2.1 Закону передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позивач, звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд перевіряє доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Як вже судом мотивовано, у цій справі складися правовідносинами суброгації, які регулюються статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування». Суброгація (від лат. «subrogare» - заміщення, обрання взамін) є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду.

Суд, керуючись правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17, вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування безпосередньо на власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, в обхід звернення до МТСБУ для отримання регламентних виплат у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події 23 грудня 2018 року, суперечить вимогам статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (право МТСБУ відмовити потерпілому чи його страховику, якщо не було протягом року з моменту скоєння ДТП не подано заяву про виплату страхового відшкодування) та п. 39.1. статті 39 цього Закону про те, що МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які не застрахували свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам.

Визначення відповідача за позовом є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідача - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи

(п.31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі

№ 640/22013/18).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.

Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача.

Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача.

З урахуванням викладеного, суд оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог до вказаного відповідача.

З урахуванням положення статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, статтями 512, 979, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 8 липня 2022 року.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», ідентифікаційний код 20033533, п/р НОМЕР_4 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», м. Київ, МФО 380805, адреса: м. Київ, вул. Олени Теліги, 6-В, корпус 4 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.П. Лукач