Провадження № 2/369/3995/22
РІШЕННЯ

Іменем України

26.07.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , про відшкодування в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі позивач) звернулося до ОСОБА_1 з позовом про стягнення 14 699,24 грн. відшкодування в порядку регресу.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 28.03.2018 року близько 17 год. 20 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем «BMW 520i» д.н.з. НОМЕР_1 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність водія якого була застрахована в ГУ ПРАТ «УПСК» згідно Полісу № АК/7312116.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 24.04.2018 року у справі № 759/4689/18 відповідач визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

На дату ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.

Відповідно до Звіту № 4869 встановлено, що розмір завданих збитків, визначений згідно ст. 29 Закону склав 13 879,24 грн.

Загальна сума витрат МТСБУ, пов`язаних з регламентною виплатою складає 14 699,24 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду, позивач звернувся з позовом про стягнення 14 699,24 грн. завданої шкоди в порядку регресу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.05.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, у судове засідання не з`явився.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, перевіривши матеріали справи, та зібрані в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.03.2018 року близько 17 год. 20 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем «BMW 520i» д.н.з. НОМЕР_1 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність водія якого була застрахована в ГУ ПРАТ «УПСК» згідно Полісу № АК/7312116.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 24.04.2018 року у справі № 759/4689/18 відповідач визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На дату ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.

Відповідно до Звіту № 4869від 02.11.2020 року встановлено, що розмір завданих збитків, визначений згідно ст. 29 Закону склав 13 879,24 грн.

Позивачем виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 14 699,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 909093 від 12.06.2018 року та платіжним дорученням № 992971 від 05.09.2018 року.

Понесені позивачем витрати відповідачем не відшкодовано.

Згідно з п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Суд встановив, що на виконання вимог Закону цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.

Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 39.1. ст. 39 Закону).

Згідно з підп. а) п. 41.1. ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 30 Закону визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п. 36.2. ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Суд погоджується з доводами позивача, що потерпіла особа подала заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ч. 2 ст. 1188 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 14 699,24 грн. відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8; ідентифікаційний код 21647131) 14 699 (чотирнадцять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 24 копійки відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, та 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.В. Янченко