ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/14948/21

Провадження № 22-ц/4820/420/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2021 року, суддя Козак О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом виділення у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :03:007:1203 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташована у с. Лісові Гринівці, Хмельницького району, Хмельницької області та будівельних матеріалів, які розташовані на вказаній земельній ділянці, припинивши її право власності на Ѕ частину в зазначеному майні, а також стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 274293 грн. в якості компенсації вартості Ѕ частини земельної ділянки та будівельних матеріалів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послалася на те, що сторони, як колишнє подружжя, є співвласниками земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :03:007:1203, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташована у с. Лісові Гринівці, Хмельницького району, Хмельницької області, а також будівельних матеріалів, які знаходяться на цій же земельній ділянці.

У зв`язку з відсутністю між нею та відповідачем домовленості щодо добровільного розподілу спірного майна, вона звернулася до суду з метою його розподілу між співвласниками шляхом визнання права власності на все майно за відповідачем та стягнення з останнього на її користь вартості Ѕ частини належного їй майна.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.11.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з недоведеності позовних вимог, відсутності доказів щодо неможливості проведення розподілу спірного майна в натурі та можливості відповідача сплатити на користь позивача визначену нею суму.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заявлені нею позовні вимоги задовольнити.

На обґрунтування скарги апелянт зазначила, що суд не правильно застосував норми матеріального права, оскільки одночасно керувався ст.ст. 358 ЦК України та 364 ЦК України, які регулюють різні правовідносини. Суд також не врахував, що в порядку поділу спільного майна подружжя вона має право на отримання грошової компенсації вартості своєї частки у спірному майні в порядку ст. 364 ЦК Країни.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у відповідності з вимогами ЦПК України, в суд не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , під час перебування у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.2016 року, придбав земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :03:007:1203, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташована у с. Лісові Гринівці, Хмельницького району, Хмельницької області. На вказаній земельній ділянці знаходяться будівельні матеріали.

Відповідно до звіту спеціаліста від 11.06.2021 року, ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:1203, становить 274770 грн.

Як вбачається зі змісту звіту спеціаліста від 08.06.2021 року, вартість будівельних матеріалів, які знаходять на вказаній земельній ділянці становить 273800 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власнику належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Отже, за змістом ст. 364 ЦК України власник, який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі, і лише у зв`язку з неможливістю такого виділу або заборони такого виділу відповідно до закону, він має право на компенсацію, яку може вимагати на підставі цієї норми.

Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно.

Однак за положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Крім того, відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У постанові Верховного Суду України від 13.01.2016 року у справі № 6-2925цс15 зроблено висновок, що з урахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.06.2019 року у справі №752/10312/14-ц (провадження № 61-19505св18).

При цьому, згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями тощо.

Отже, при вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаних спеціальних норм Цивільного кодексу суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників, принципу пропорційності цивільного судочинства та дотримання розумного балансу між приватними інтересами фізичних осіб.

При цьому суду слід ретельно вивчити обставини справи з метою з`ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки, а обмежуючи право позивача на грошову компенсацію вартості частки нерухомого майна, суду слід перевірити можливості сплати відповідачем такої компенсації і враховувати, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

В суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 надав пояснення, відповідно до яких він не має можливості сплатити на користь ОСОБА_1 визначену нею грошову компенсацію вартості Ѕ частки належного їй майна через відсутність коштів, справа не містить об`єктивних даних щодо доходу ОСОБА_2 .

Відповідач не давав згоди викупити у позивача її частку у праві власності, а примушування його до цього стане наслідком порушенням прав останнього, оскільки законодавством не передбачено можливості набуття права власності у примусовому порядку, виплата компенсації частки позивача становитиме для відповідача надмірний тягар.

За таких обставин присудження за рішенням суду грошової компенсації частки ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який сплатити таку компенсацію неспроможний, та визнання за останнім всупереч його волі права власності на цю частку призведе до використання одним співвласником свого права власності на шкоду іншому співвласнику, що суперечить вимогам ст. 319 ЦК України, принципу пропорційності цивільного судочинства та порушення розумного балансу приватних інтересів.

Такий висновок узгоджується також з правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 29.08.2019 року у справі № 371/1369/15-ц.

В той же час, як правильно зазначив суд першої інстанції, справа не містить доказів на підтвердження обставин щодо неможливості поділу спірного майна в натурі між сторонами, враховуючи відсутність у справі також даних щодо неподільності земельної ділянки та будівельних матеріалів.

За встановлених вище обставин апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність ОСОБА_1 своїх позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції слід визнати законним та обґрунтованим.

Посилання апелянта на неправильне застосування судом норм матеріального права є необґрунтованим, оскільки суд застосував до спірних правовідносин саме норми ст. 364 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 липня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк