06.01.2022 Провадження №2/425/103/22
Справа №425/3622/21
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар судових засідань - Брудницька О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якою просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , чим усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 належним їй майном.
В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач просила розглянути справу без її участі, свої вимоги підтримала. У випадку неявки відповідачів, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідачі у встановлений їм строк правом на подачу відзиву на позов не скористалися.
За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Позиції учасників у справі.
Позиція позивача полягає в тому, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03 листопада 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 717 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.11.2021 року № 282620271. Однак у вказаній квартирі зареєстровані колишня власниця та члени її сім`ї, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідачі добровільно не здійснили зняття з реєстрації місця проживання по вищевказаній адресі. А це заважає позивачу повною мірою використовувати свої повноваження власника на вільне використання та розпорядження квартирою.
Відповідачі правом на подачу відзиву на позов не скористалися, і будь-які докази суду не надали; були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилися без повідомлення причин.
Позивач не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку.
Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати.
Встановлені судом обставини.
На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини:
03 листопада 2021 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . І того ж дня, остання зареєструвала своє право приватної власності на придбану нею квартиру (а.с.6-8).
Відповідно до 8 абзацу договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2021 року, сторони домовились, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сторони обумовили термін зняття вказаних осіб з місця реєстрації, проте колишній власник та члени її сім`ї у добровільному порядку цього не зробили (а.с. 6).
Згідно акту про встановлення фактичного місця проживання від 01.12.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено що за вказаною адресою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не мешкають з 2015 року, особистих речей не мають (а.с.9).
Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачами виникли цивільні правовідносини, в межах яких виник спір щодо наявності у відповідачів права користування квартирою, як між власником та колишнім власником житла та членами її сім`ї.
Оцінка суду щодо права.
Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Отже, саме власникам майна належать правомочності володіння, користування і розпорядження майном, що підтверджується і положеннями частини першої статті 317 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України), позбавити яких, власника можна тільки на умовах передбачених законом.
Так, з огляду на положення пункту першого частини першої статті 346 ЦК України, право власності, а значить і право користування, як одна з його складових, припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Судом встановлено, що у звязку із продажем позивачу квартири АДРЕСА_1 , у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припинилось право власності на вказану квартиру, а тому вони втратили усі правомочності власників та членів її сім`ї щодо цієї квартири, й у тому числі право користування.
З огляду на це, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування проданої ними квартирою повністю.
Таким чином, керуючись статтями 2, 19, 23, 34, 43, 49, 133-142, 206, 211, 213, 217, 220-222, 244-248, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Рубіжанського міського суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Д.С. Коваленко