Справа №591/6350/20
Провадження № 2-з/591/79/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, вселення до квартири та встановлення порядку користування, -

в с т а н о в и в :

15 жовтня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаною позовною заявою і просив визнати за ним право власності на Ѕ частину 2-кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2020 року відкрите загальне позовне провадження у вказаній справі з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2021 року об`єднано праву № 591/361/21 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про вселення до квартири та встановлення порядку користування зі справою № 591/6350/20 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, присвоївши справі № 591/6350/20.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 вересня 2021 року провадження по справі зупинено до залучення правонаступника позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2022 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, вселення до квартири та встановлення порядку користування, як процесуальних правонаступників позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; поновлено провадження у справі.

26 липня 2022 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які правочини по відчуженню квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву мотивує тим, що на теперішній час право власності на спірну квартиру зареєстровано на ім`я відповідачки ОСОБА_4 - колишньої дружини його сина, яка безпідставно не визнавала за ним права власності на Ѕ частину квартири, купленої для сім`ї, під час шлюбу, за рахунок спільних сумісних коштів подружжя.

Вона являється спадкоємкою за законом 1-ї черги після смерті сина і має право на 1/6 частину спірної квартири в порядку спадкування, але видати їй свідоцтво про право на спадкування та зареєструвати право власності на частку квартири приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Юморанова В.М. не має можливості, бо за життя сина його частка в спільній сумісній власності на квартиру не була виділена. Цей спір щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до теперішнього часу не вирішений судом.

Отже, після смерті ОСОБА_5 , користуючись відсутністю у неї правовстановлюючого документу на частку вищевказаної квартири, відповідачка ОСОБА_4 може самостійно розпорядитися спірним житловим приміщенням, а саме: продати, подарувати, обміняти та т.п.., тим самим, позбавивши її права власності на частину вищевказаної квартири.

Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

В частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Заявником порушується питання про вжиття одночасно двох заходів забезпечення позову накладення арешту на майно та заборони на вчинення будь-яких правочинів по відчуженню цього ж майна.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Заборона на вчинення правочинів по відчуженню нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Отже заявлені заявницею заходи забезпечення позову є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва з яких за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову.

При цьому заявником не доведено, що невжиття цих заходів забезпечення позову одночасно може призвести до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду з вказаним позовом.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд приходить до висновку, що заява позивачки про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині накладення арешту на квартиру.

В іншій частині заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1-18, 149-150, 153, 157 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №591/6350/20 задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.П.Сидоренко