Справа № 462/2933/21 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/811/3281/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
Категорія: 68
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь 80970 грн. половину вартості автомобіля марки Skoda Octavia Tour, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який було набуто під час шлюбу та відчужено відповідачем без її згоди, як співвласника вказаного майна, оскільки автомобіль належить до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Звертає увагу, що ринкова вартість вказаного автомобіля станом на 24.03.2021 року, відповідно до висновку про вартість майна ТОВ «Галтекс Плюс», становила 161940 грн., тому, зважаючи на те, що автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, вона має право на половину вартості автомобіля, що становить 80970 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 80970 грн. вартості частини спільного майна подружжя та 980 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обгрунтовує тим, що автомобіль марки Skoda Octavia Tour, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , було продано ще задовго до розірвання шлюбу, однак, у зв`язку з пандемією та поширенням коронавірусної хвороби, перереєстрація відбулася лише 29.12.2020 року, в той час як новий власник автомобіля користується ним із серпня 2020 року.

16 грудня 2021 року від позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона заперечує доводи та вимоги апелянта.

Вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке б призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 28.06.2022 року, є дата складення повного судового рішення 08.07.2022 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Перелік об`єктів права спільної сумісної власності визначений статтею 61 СК України.

Відповідно до вимог статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, визначений статтею 57 СК України, до якого, зокрема, входить: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до частини першої статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За правилами частини першої статті 69 та частини першої статті 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Отже, той з подружжя, хто вважає майно своїм особистим, повинен належними та допустимими доказами це довести.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна, відтак, застосовуючи статтю 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, за якими спірному набутому майну можна надати режим спільного майна, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Судом встановлено, що з 24 липня 2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12 квітня 2021 року (а.с.4-6).

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.29).

Із вказаного вище рішення суду про розірвання шлюбу встановлено, що з грудня 2020 року сторони фактично припинили подружні відносини, проживають окремо і спільного господарства не ведуть.

Предметом спору в даній справі є автомобіль марки Skoda Octavia Tour, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який було зареєстровано на відповідача ОСОБА_1 19.10.2019 року (а.с.25-26).

Доказів про те, що вказаний транспортний засіб придбаний відповідачем за власні кошти та є його особистою приватною власністю, немає, відтак, автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із звітом про незалежну оцінку від 24.03.2021 року (а.с.7-24), вартість автомобіля на дату складання звіту становить 161940 грн.

Згідно з частиною першою статті 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя (ч.2 ст.65 СК).

Разом з тим, частиною третьою статті 65 СК України передбачено випадки, коли вимагається письмова згода другого з подружжя для укладення одним із подружжя договору щодо розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зокрема, згода другого з подружжя має бути подана письмово у разі укладення договорів стосовно цінного майна.

Частиною другою статті 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною 2 ст. 369 ЦК України встановлено, що згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Наведене кореспондується з вимогами ч. 3 ст. 65 СК України, відповідно до яких, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Встановлено, що спірний автомобіль відповідач відчужив 29.12.2020 року (а.с.25-26).

Письмової згоди на відчуження спірного автомобіля позивач не давала.

Отже, допущено порушення вимоги ч.3 ст.65 СК України щодо надання письмової згоди другого з подружжя на укладення правочину по розпорядженню об`єктом права спільної сумісної власності.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 травня 2018 року у справі №755/20923/14-ц, при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

З урахуванням наведених вище норм матеріального права та встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача у користь позивача грошової компенсації за належну їй 1/2 частку в спірному автомобілі.

Доводи апелянта про те, що автомобіль відчужено під час шлюбу, а гроші від продажу використано в інтересах сім`ї, є безпідставними, оскільки, як зазначено вище, з грудня 2020 року сторони фактично припинили подружні відносини, проживають окремо і спільного господарства не ведуть.

Доказів на підтвердження тієї обставини, що гроші від продажу автомобіля були використані в інтересах сім`ї, в матеріалах справи немає.

Таким чином, у колегії суддів немає правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги позивача, та немає підстав для висновку про допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 08 липня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич