ПОСТАНОВА

іменем України

19 липня 2022 року м. Кропивницький

справа № 394/486/21

провадження № 22-ц/4809/670/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне сільськогосподарське підприємство «Лан»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «ЛАН» на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2022 року у складі судді Запорожця О.М.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «ЛАН» (далі по тексту ПСП «Лан») про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення та скасування державної реєстрації.

В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що, отримавши витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, їй стало відомо, що 13 грудня 2018 року Кіровоградською філією державного підприємства «СЕТАМ» було зареєстровано право оренди за Приватним сільськогосподарським підприємством «Лан». З метою отримання договору оренди землі, на підставі якого за відповідачем було зареєстровано право оренди земельної ділянки, до Відділу Новоархангельського району Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області було зроблено адвокатський запит, за результатами розгляду якого адвокату надано копію договору оренди земельної ділянки від 20 липня 2006 року, який укладений між позивачем та відповідачем на строк 25 років. Вказала, що оригінал зазначеного договору знаходиться в матеріалах справи №394/82/21 Новоархангельського районного суду. Проаналізувавши підпис, зазначений у договорі у графі «орендодавець» та в акті про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, вона дійшла висновку, що зазначені підписи їй не належать, а тому такий договір в силу вимог закону є нікчемним. Посилаючись на зазначені обставини просила суд зобов`язати відповідача повернути їй земельну ділянку площею 5,0347 га, кадастровий номер :02:000:2090; скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року з кадастровим номером :02:000:2090, укладеного між нею та відповідачем; скасувати запис про інше речове право номер 29466535 від 13 грудня 2018 року державного реєстратора Кіровоградської філії державного підприємства «СЕТАМ» Бойченка Олексія Олександровича, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44632938 від 15 грудня 2018 року.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2022 року позов задоволено. Зобов`язано ПСП «ЛАН» негайно, після набранням рішенням законної сили, повернути у користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,0347 га, кадастровий номер :02:000:2090, яка розташована на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області. Скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеного 20 серпня 2006 року між ОСОБА_1 та ПСП «ЛАН», зареєстрованого у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 02 листопада 2006 року за №314. Скасовано запис про інше речове право державного реєстратора Кіровоградської філії державного підприємства «СЕТАМ» Бойченка О.О. від 13 грудня 2018 року №29466535, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44632938 від 15 грудня 2018 року. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ПСП «ЛАН» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

ОСОБА_1 направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ПСП «ЛАН» - без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача адвокат Сербін Я.В. підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача адвокат Іванченко В.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,0347 га, кадастровий номер :02:000:2090, яка розташована на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, що підтверджується копією витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22 жовтня 2019 року №НВ-019 (т.1 а.с.15-20).

20 липня 2006 року між ПСП «Лан» та від імені ОСОБА_1 було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки площею 5,03 га терміном на 25 років, який зареєстрований у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК 02 листопада 2006 року за №314 (а.с.9-14).

З копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12 лютого 2020 року №199898144 убачається, що 13 грудня 2018 року державним реєстратором Кіровоградської філії державного підприємства «СЕТАМ» Бойченком Олексієм Олексндровичем внесено запис про інше речове право №29466535 на підставі договору оренди землі №314, виданого 02 листопада 2006 року Новоархангельським відділом КРФ ЦДЗК (т.1 а.с.21-22).

Відповідно до копії висновку від 29 червня 2021 року №8 спеціаліста науково-дослідної лабораторії експертних досліджень ПП «Агенція 007» підписи від імені ОСОБА_1 , розташовані у:

- договорі оренди земельної ділянки від 20 липня 2006 року, укладеному між орендодавцем - ОСОБА_1 та орендарем - ПСП «Лан», зареєстрованому 02 листопада 2006 року у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК за №314, в графах: «Орендодавець», «Орендар»;

- акті про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 02 листопада 2006 року, який є додатком №1 до договору оренди земельної ділянки від 20 липня 2006 року, укладеному між орендодавцем - ОСОБА_1 , та орендарем - ПСП «Лан», зареєстрованому 02.11.2006 у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК за №314, в графі «Земельну ділянку передав»;

- акті визначення меж земельної ділянки в натурі від 02 листопада 2006 року, який є додатком №2 до договору оренди земельної ділянки від 20 липня 2006 року, укладеному між орендодавцем - ОСОБА_1 , та орендарем - ПСП «Лан», зареєстрованому 02 листопада 2006 року у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК за №314 в графі «орендодавець», виконані не ОСОБА_1 , а іншою, однією й тією ж особою, з наслідуванням підпису ОСОБА_1 (т.1 а.с.29-46).

Крім того, за клопотанням сторони позивача ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2021 року у даній цивільній справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу.

Згідно з висновком експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 22 грудня 2021 року №СЕ-19-21/27942-ПЧ підписи від імені ОСОБА_1 у графі «орендодавець» та у графі «орендар» у договорі оренди земельної ділянки, укладеному 20 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ПСП «Лан», зареєстрованому у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК 02 листопада 2006 року за №314, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Земельну ділянку передав» Додатку 1 «Акт Про передачу та прийом земельної ділянки в натурі» до договору оренди земельної ділянки, укладеному 20 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ПСП «Лан», зареєстрованому у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК 02 листопада 2006 року за № 314, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «орендодавець» у Додатку 2 «Акт визначення меж земельної ділянки в натурі» до договору оренди земельної ділянки, укладеному 20 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ПСП «Лан», зареєстрованому у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК 02 листопада 2006 року за №314, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (т.1 а.с.98-109).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що договору оренди землі позивач не підписував, а тому не було її фактичного волевиявлення на укладення правочину.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків).

Якщо правочин суперечить нормам чинного законодавства, то його може бути визнано судом недійсним відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України. Такий правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, тому кожна сторона зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, в порядку реституції.

Договір є укладеним, якщо сторони з дотриманням установленої законом форми досягли згоди (домовленості) щодо всіх істотних умов договору.

Статтею 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину, зокрема зміст правочину має бути зафіксований у документі, підписаному сторонами.

Отже, підпис є невід`ємним елементом (реквізитом) письмової форми договору, наявність підпису підтверджує наміри та волевиявлення сторін, а також забезпечує їх ідентифікацію.

У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі №674/461/16-ц зроблено висновок про те, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.

За частиною першою ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж, якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є не вчиненими.

За висновком судового експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 22 грудня 2021 року №СЕ-19-21/27942-ПЧ підписи від імені ОСОБА_1 в графі «орендодавець» та графі «орендар» у договорі оренди земельної ділянки, укладеному 20 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ПСП «Лан», зареєстрованому у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК 02 листопада 2006 року за № 314, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Отже, встановивши, що спірний договір позивачем не підписувався, тобто він не є укладеним, суд на законних підставах задовольнив позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення та скасування державної реєстрації.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції правильно врахував, що висновок від 22 грудня 2021 року №СЕ-19-21/27942-ПЧ, виготовлений судовим експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, відповідає положенням статті 102 ЦПК України, та який складено відповідно до норм ЦПК України, Закону України «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженою наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року за №53/5.

Стороною відповідача зазначені висновки експерта не спростовано.

Як убачається з письмових доказів по справі 18 лютого 2022 року представником відповідача адвокатом Сербіним Я.В. було подано клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи (т.1 а.с.120-123).

Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про призначення судово-почеркознавчої експертизи (т.1 а.с.150-154).

Крім того, за результатами розгляду апеляційної скарги представника ПСП «Лан» на зазначену ухвалу, апеляційну скаргу було повернуто на підставі п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України. (т.1 а.с.196-197).

У поданій апеляційній скарзі ПСП «Лан» зазначило клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи з метою з`ясування обставин, що мають значення для вирішення даної справи необхідні спеціальні знання. Однак, ухвалою Кропивницького апеляційного від 19 липня 2022 року у задоволенні клопотання було відмовлено. На думку колегії суддів ПСП «Лан» не обґрунтовано належним чином, з яких підстав має проводитись судова почеркознавча експертиза цього ж документу, зокрема не додаткова чи повторна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) зазначено, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом з цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. У цій справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що слід відмовити не з підстав застосування наслідків пропуску позовної давності, а з підстав неналежно обраного способу захисту, яким, на думку суддів є усунення перешкод у користуванні належним позивачу майном. Оскільки така вимога останнім не пред`являлася у позові належить відмовити. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначивши, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач, як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Отже, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Аналогічний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц, від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц.

Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 серпня 2020 у справі №125/702/17 (провадження №61-48842св18) зазначено, що реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже, реєстрація права оренди на вищевказану земельну ділянку, коли договір оренди фактично не підписаний однією із сторін, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права.

Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві, а також заперечення відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач, як власник, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном шляхом повернення земельної ділянки, а тому такі вимоги позивача правильно задоволені судом першої інстанції.

Крім того, однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (пункт 4 частини 1 статті 3 указаного Закону) (в редакції чинній на час реєстрації додаткової угоди).

Перевірка документів на наявність підстав, зокрема, для прийняття відповідних рішень є одним з етапів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (п.4 ч.1 ст.18 вказаного Закону).

ОСОБА_1 також заявила вимогу про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року.

Враховуючи зазначене апеляційний суд вважає, що оскільки нікчемний договір не підлягає державній реєстрації рішення суду першої інстанції про скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року є також законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «ЛАН» залишити без задоволення, а рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 липня 2022 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

В.В. Черненко