ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/1795/21

Провадження № 22-ц/4820/1043/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представників учасників справи,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2022 року, суддя Зеленська В.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості одержання права на спадкування,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну черговості одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_3 та про визнання ОСОБА_1 спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є її рідною сестрою. Після смерті ОСОБА_3 , яка не залишила заповіту, відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 подала спадкоємиця за правом представлення, онука ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_3 потребувала сторонньої допомоги та догляду, бо не могла за віком самостійно забезпечити свої життєві потреби, тобто перебувала у безпорадному стані. Догляд за ОСОБА_3 здійснювали вона та її дочка, які, в тому числі, надавали матеріальну допомогу, купували продукти та ліки, готували їжу, оплачували медичне обстеження та лікування, прибирали у квартирі, прали одяг та білизну, сплачували за комунальні послуги. Усі витрати на поховання ОСОБА_3 понесла позивач. Після смерті ОСОБА_3 позивач здійснює догляд за квартирою. В той же час як ОСОБА_2 більш як сім років не провідувала ОСОБА_3 , жодної допомоги їй не надавала. Таким чином, позивач зазначає, що має право на спадкування після смерті ОСОБА_3 разом із спадкоємицею першої черги, ОСОБА_2 .

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.03.2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з відсутності у справі доказів на підтвердження обставин щодо неспроможності ОСОБА_3 самостійно забезпечувати свої потреби. Незважаючи на похилий вік, спадкодавець не мала тяжкого захворювання або каліцтва, на стаціонарному лікуванні протягом 2019-2020 років не перебувала, за медичними висновками, наданими в Центр соціального обслуговування, ОСОБА_3 була не здатна до самообслуговування частково. ОСОБА_3 не потребувала постійної опіки; нематеріальні послуги (спілкування, поради та консультації) їй надавав Славутський територіальний Центр соціального обслуговування. ОСОБА_3 спілкувалася з сусідами, з ОСОБА_2 , яка провідувала її на свята. Матеріальне забезпечення ОСОБА_3 здійснювалося шляхом виплати пенсії та надання субсидії. Інша допомога, яка має матеріалізоване вираження, прибирання приміщення, прання білизни, миття вікон, послуги перукаря, швачки, придбання продуктів харчування та ліків ОСОБА_3 надавав соціальний працівник постійно з 2008 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначила, що ОСОБА_3 потребувала постійної опіки та піклування, яке ОСОБА_2 їй не надавала. Розмір отримуваної ОСОБА_3 пенсії не забезпечував повну оплату комунальних послуг, тому частково оплату здійснювала вона. Суд зробив необґрунтований висновок щодо її перебування за кордоном в період з 2017 року по 13.06.2020 року, оскільки доказів на підтвердження цих обставин матеріали справи не містять. ОСОБА_3 хворіла на загальний атеросклероз, ішемічну хворобу серця, атеросклеротичний кардіосклероз та була частково не здатна до самообслуговування.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в суді проти апеляційної скарги заперечив, підтримав рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_3 , 1932 року народження, була власником квартири АДРЕСА_1 , була зареєстрована та постійно проживала за вищевказаною адресою одна (а.с. 13, 183-185).

ОСОБА_3 перебувала на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримувала пенсію по втраті годувальника. Розмір пенсії за період з 01.01.2019 року по 31.12.2020 року становив 83288,32 грн., за період з липня 2020 року по грудень 2020 - 3990,43 грн., грудень 2020 року - 4104,43 грн. (а.с. 116).

28.02.2008 року ОСОБА_3 , як одинока престаріла особа, звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області із заявою про прийняття на надомне обслуговування територіальним центром та вказала, що близьких родичів, зобов`язаних утримувати її, немає (а.с. 167).

Того ж дня Територіальним центром Славутського міського управління праці та соціального захисту населення проведено обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_3 та встановлено, що вона є пенсіонером за віком, одинокою престарілою особою, має статус дитини війни. Стан здоров`я - стенокардія, остереохондроз, гіпертонія, вади зору, слуху. Дітей не має. Проживає в трьохкімнатній квартирі, в якій є всі комунальні зручності - газ, вода; має все необхідне для проживання. Потребує обслуговування соціальним робітником (а.с. 180).

28.02.2008 року між Територіальним центром Славутського міського управління праці та соціального захисту населення і ОСОБА_3 був укладений договір про надомне обслуговування. Згідно з п. 3 Договору соціальний працівник територіального центру надавав ОСОБА_3 наступні послуги: доставку ліків з аптеки, оформлення субсидії, заготовка та доставка продуктів харчування, плата за комунальні послуги, прибирання в кімнаті два рази на місяць, послуги медсестри, прачки, швачки, перукаря. Кількість відвідувань та обслуговування соціальним працівником 2 рази на тиждень (а.с. 175).

Аналогічні договори між Територіальним центром Славутського міського управління соціального захисту населення і ОСОБА_3 укладалися до 2020 року включно. Згідно з інформацією КУ «Славутський територіальний центр соціального обслуговування» від 05.01.2022 року, ОСОБА_3 отримувала соціальні послуги у відділенні соціальної допомоги вдома в період з 28.02.2008 року по 25.01.2021 року (а.с. 164).

Згідно з наданими КУ «Славутський територіальний центр соціального обслуговування» документами, ОСОБА_3 в період з 2008 року по 25.01.2021 року надавалися такі послуги, як: прання одягу та білизни, послуги перукаря, послуги педагога-психолога, медичні послуги, господарські роботи, копання городів, періодичне побутове обслуговування, вологе та генеральне прибирання приміщення, миття вікон, придбання продуктів харчування, ліків, сплата комунальних платежів, оформлення субсидій, послуги швачки (а.с. 169-213).

ОСОБА_3 користувалася комунальними послугами, зокрема: послугами з управління багатоквартирним будинком, з теплопостачання, телекомунікаційними послугами, споживання природного газу та доставка природного газу, у зв`язку з чим їй надавались рахунки на оплату (а.с.39-44).

З медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 вбачається, що протягом 2019 - 2020 років вона зверталася за медичною допомогою до сімейного лікаря з приводу запаморочення, ниючого болю в ділянці серця, загальної слабкості, головного болю. Сімейним лікарем кожного разу було констатовано, що загальний стан хворої задовільний, їй призначалось амбулаторне лікування та вона перебувала під спостереженням лікаря у зв`язку з діагнозом: загальний атеросклероз, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба (а.с. 90-91).

Відповідно до свідоцтва про смерть. серії НОМЕР_1 від 26.01.2021 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Славута, Хмельницької області (а.с. 11).

Наказом КУ «Славутський територіальний центр соціального обслуговування» №08 від 26.01.2021 року ОСОБА_3 знята з соціального обслуговування з 26.01.2021 року (а.с. 165).

Як вбачається зі змісту свідоцтва про поховання від 27.01.2021 року, виданого КП «Славута-Сервіс», поховання померлої ОСОБА_3 здійснювала ОСОБА_4 (а.с. 17-19). Розмір витрат на поховання ОСОБА_3 , понесених ОСОБА_4 становив 1110,36 грн. (а.с. 18-19).

Згідно з повідомленням ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, ОСОБА_4 отримала допомогу на поховання ОСОБА_3 в сумі 12313,29 грн. (а.с. 117).

Позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 є онукою ОСОБА_1 (а.с. 45-46).

Після смерті ОСОБА_3 , за заявою ОСОБА_1 від 28.01.2021 року нотаріусом заведена спадкова справа № 7/2021 (а.с. 12, 71-79).

Відповідач ОСОБА_2 подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с. 82).

ОСОБА_2 є онукою ОСОБА_3 . Батько ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , який є сином ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Славута, Хмельницької області (а.с. 85, 86, 87).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 до травня 2020 року перебувала в Італії, але постійно підтримувала зв`язок з ОСОБА_3 , допомагала їй матеріально. З лютого-березня 2020 року стан здоров`я ОСОБА_3 погіршився, їй стало важче підніматися на четвертий поверх додому, важко було ходити за покупками, вона частіше стала звертатися за медичною допомогою до сімейного лікаря. З серпня 2020 року ОСОБА_1 стала постійно проживати у ОСОБА_3 , здійснювала за нею догляд, допомагала у приготуванні їжі, ходила за покупками, за ліками, допомагала оплачувати комунальні послуги.

Свідок ОСОБА_6 , яка перебуває в родинних стосунках з ОСОБА_1 , пояснила, що ОСОБА_4 часто відвідувала ОСОБА_3 поки ОСОБА_1 була на роботі за кордоном. Влітку 2020 року ОСОБА_1 повернулася з-за кордону і майже постійно проживала у сестри та здійснювала за нею догляд. ОСОБА_2 приходила до ОСОБА_3 дуже рідко і зазвичай на свята, між ними були не дуже добрі стосунки.

Свідок ОСОБА_7 вказала на те, що ОСОБА_3 підтримувала близькі родинні відносини з ОСОБА_1 , її дочкою та онукою. ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_3 коштами, продуктами, передавала подарунки з Італії, коли була на заробітках. ОСОБА_3 часто розповідала, що ОСОБА_4 їй допомагає.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_3 , перебувала з нею у дружніх стосунках. ОСОБА_3 , незважаючи на вік, була дуже рухлива, стороннього догляду не потребувала, сама готувала їжу, любила випікати торти, сама ходила на базар, в аптеку. Іноді ОСОБА_3 приходила до неї міряти тиск. У зв`язку з похилим віком, допомогу ОСОБА_3 надавав соціальний працівник з центру соціального обслуговування, допомагав прибирати, прати речі, здійснювати покупки продуктів чи ліків. ОСОБА_3 не хотіла звертатися за допомогою до рідних, бо їй вистачало допомоги соціального працівника. У квартирі ОСОБА_3 було централізоване опалення, а протягом останніх 3-4 років вода у крані нагрівалася за допомогою газової установки, тому дров вона не потребувала. З вересня 2020 року до ОСОБА_3 стала часто приходити сестра, ОСОБА_1 , але разом вони не проживали і ОСОБА_3 не потребувала постійної опіки сестри. Сини ОСОБА_3 померли вже понад двадцять років назад. Тому найближчою родиною ОСОБА_3 була онука, ОСОБА_2 , яка приходила відвідувати ОСОБА_3 у свята.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_2 є її дочкою, а ОСОБА_3 була свекрухою. ОСОБА_3 постійно проживала в АДРЕСА_2 , протягом останніх шести років - сама. Допомогу ОСОБА_3 надавав соціальний працівник, тому вона відмовлялася від послуг онуки, відповідача ОСОБА_2 . Раз в тиждень ОСОБА_2 провідувала ОСОБА_3 . Вона теж іноді ходила до свекрухи. У квартирі ОСОБА_3 завжди було чисто, охайно, речі випрані, завжди була їжа; вона не потребувала матеріальної допомоги, так як отримувала пенсію і субсидію на оплату комунальних послуг. ОСОБА_3 розповідала, що позичала гроші племінниці, ОСОБА_11 , а сестра ОСОБА_1 обіцяла приїхати з Італії і доглядати за нею.

Свідок ОСОБА_12 надав показання, відповідно до яких він є чоловіком відповідачки ОСОБА_2 , тому був знайомий з ОСОБА_3 , неодноразово з дружиною ходив до неї. ОСОБА_3 була особою похилого віку (понад 80 років), але вона сама прибирала, готувала, виконувала хатню роботу; за матеріальною допомогою ніколи не зверталася, фізичної допомоги не потребувала, бо їй надавав допомогу соціальний працівник. Іноді ОСОБА_3 просила ОСОБА_2 купити в аптеці ліки. ОСОБА_3 отримувала пенсію і субсидію на комунальні послуги.

У своїх поясненнях свідок ОСОБА_13 зазначила, що з 2017 року здійснювала соціальне обслуговування ОСОБА_3 , як працівник Славутського територіального центру соціального обслуговування населення, двічі на тиждень, а за потребою - частіше. Вона здійснювала вологе прибирання у квартирі, купувала продукти, раз на місяць мила вікна, забирала білизну в Центр для прання, сплачувала за комунальні послуги за рахунок коштів клієнтки, поповнювала рахунок її мобільного телефону, за потреби викликала швидку медичну допомогу. Частину домашньої роботи ОСОБА_3 могла виконувати самостійно, готувала їжу, прала дрібні речі, прибирала у квартирі, могла сама сходити в магазин або аптеку. У разі поганого самопочуття в період пандемії коронавірусу ОСОБА_3 зверталася до родичів з проханням залишитися з нею ночувати. Протягом осені - зими 2020 року з ОСОБА_3 часто залишалася її сестра, ОСОБА_1 , яка також надавала допомогу по сплаті комунальних платежів.

Положеннями статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкування за законом будується на засадах послідовності закликання черг до спадкування та рівності часток спадкоємців однієї черги. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).

Стаття 1259 ЦК України передбачає можливість зміни черговості одержання права на спадкування, у тому числі і за рішенням суду.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Верховний Суд у постанові від 01.06.2020 року в справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20) зазначив, що підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних обставин, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (прихильне спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин.

У зазначеній категорії справ встановленню також підлягає належність сторін до спадкоємців за законом різних черг.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що на дату відкриття спадщини ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги за законом, оскільки спадкує спадщину за правом представлення, яка б за законом належала її батькові, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги за законом, оскільки є рідною сестрою померлої ОСОБА_3 .

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо зміни черговості спадкування за законом, оскільки не доведена наявність підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України, зокрема в частині перебування ОСОБА_3 в безпорадному стані та її матеріального забезпечення з боку ОСОБА_1 протягом тривалого часу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлення безпорадного стану особи виключно на підставі показань свідків у разі існування спору є неможливим, вказаний стан встановлюється на підставі відповідних медичних документів та записів у них (вказане узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 року у справі № 199/1688/18).

В матеріалах справи, зокрема в медичних документах, відсутні дані, які б вказували на тяжке захворювання ОСОБА_3 , її інвалідність чи не можливість самостійного обслуговування в силу похилого віку. Сама по собі знижена рухова активність та потреба в постійному обслуговуванні, яку ОСОБА_3 надавав соціальний працівник про безпорадний стан не свідчить.

Зі змісту досліджених рахунків на оплату комунальних послуг також не вбачається, що плату за них здійснювала інша особа, а не ОСОБА_3 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку з чим рішення підлягає залишенню без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 липня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова