КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05липня 2022року місто Київ.

Справа 755/21213/2012

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7412/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Стрижеуса А.М.

при секретарі Вєтчіновій О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ТОВ "Компанія СЕВЕКО" на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року (у складі судді Марфіної Н.В., повний текст ухвали складено 21 січня 2022 року)

в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, стягувач ТОВ "Компанія СЕВЕКО",

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія СЕВЕКО» - задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича у зведеному виконавчому провадженні №63379420, яка полягає у невжитті приватним виконавцем вичерпних заходів щодо звернення стягнення на майнові права боржника у вигляді права вимоги грошових коштів від ТОВ «Торговий дім Севеко» та на квартиру боржника за адресою: АДРЕСА_1 запропоновані ОСОБА_1 для першочергового звернення стягнення.

Визнано неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 21.12.2021 р. винесену у зведеному виконавчому провадженні №63379420 та зобов`язаноприватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича скасувати зазначену постанову.

В іншій частині скарги - відмовлено.

Не погоджуючись із такою ухвалою 27 квітня 2021 року стягувачем ТОВ "Компанія "Севеко" подана апеляційна скарга, яка була направлена поштою на адресу апеляційного суду. В якій скаржник просить ухвалу скасувати в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Скаргу обґрунтовує тим, що суд безпідставно не врахував, що на час вчинення виконавчих дій не було припинено обтяження майна у виді іпотеки АТ "Укрексімбанку" на яке ОСОБА_1 просила звернути стягнення, а тому дії виконавця були правомірні. Суд безпідставно зобов`язав виконавця скасувати постанову про призначення оцінки, тим само втрутився в повноваження приватного виконавця в порушення ст. 451 ЦПК України.

В судове засідання апеляційного суду представник ТОВ "Компанія СЕВЕКО" не з`явився, про розгляд справи повдомлений.

Представник ОСОБА_1 заперечував доводи скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтями 447, 448, 450, 451 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пункт 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

За змістом ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності обставин, які перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно (ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

За змістом ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться (ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Задовольняючи частково скаргу суд вважав встановленими такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.03.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист у справі №755/14404/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія Севеко» три відсотки річних у розмірі 142349,00 грн., інфляційні втрати - 636503,87 грн., судовий збір - 11683,03 грн. (а.с. 25).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. від 21.10.2020 року за вказаним виконавчим листом відкрите виконавче провадження №63379134 (а.с. 26).

За змістом наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа виданого 17.11.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу у справі №214/9128/14-ц суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий дім Севеко» грошові кошти в загальній сумі 2379000,00 грн. та понесені судові витрати у сумі 3654,00 грн. (а.с. 27).

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 21.11.2016 року замінено стягувача ТОВ «Торговий дім Севеко» на його правонаступника ТОВ «Компанія Севеко» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 15.01.2015 року у цивільній справі №214/9128/14-ц за позовом ТОВ «Торговий дім Севеко» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (а.с. 28-29).

09.10.2018 року приватним виконавцем Сивокозовим О.М. відкрите виконавче провадження №57398327 з виконання виконавчого листа №214/9128/14-ц виданого 07.11.2016 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу (а.с. 30).

Постановою приватного виконавця Сивокозова О.М. від 21.10.2020 року об`єднані виконавчі провадження №57398327, №63379134 у зведене виконавче провадження №63379420 (а.с. 31).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12.07.2013 року у справі №214/546/13-ц розірваний шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 32).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31.07.2014 року відкрите провадження у справі №756/10398/14 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «Державний експортно-імпортний банк», про поділ спільного майна подружжя (а.с. 33).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року у справі №756/10398/14, зокрема, визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 садовий будинок, загальною площею 392,2 кв. м., з надвірними побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, (кадастровий №:78:422:0017), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та однокімнатну квартиру, загальною площею 42,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В порядку поділу спільного майна визнано за кожним із колишнього подружжя право власності на Ѕ частину вказаного садового будинку та земельної ділянки і визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв.м., вартістю 431774 ,00 грн. (а.с. 34-39).

У вказаному рішенні суду також зазначено, наступне: «02.03.2015 року на адресу суду надійшло клопотання ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України в особі філії у м. Кривий Ріг» в якому зазначено, що між ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ СЕВЕКО» та АТ «Укрексімбанк» були укладені кредитні договори, проте на дату подання клопотання не має діючих кредитних договорів, кредитна заборгованість ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ СЕВЕКО» відсутня, а тому припинили свою чинність і похідні договори забезпечення. Представник третьої особи - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії у м. Кривому Розі в судові засідання не з`являвся, подав заяву в якій вказує, що у Банку відсутні претензії до спірного майна, умови кредитних договорів виконано, а тому просили суд проводити розгляд справи без участі їх представника».

На аркуші справі 40 міститься копія клопотання представника ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» на адресу Оболонського районного суду м. Києва у справі №756/10398/14-ц від 26.06.2015 року за змістом якого, третя особа заявляє, що на дату подання цієї заяви ТОВ «ТД Севеко» та АТ «Укрексімбанк» в особі філії в м. Кривому Розі вже не мають діючих кредитних договорів, кредитна заборгованість ТОВ «ТД Севеко» перед банком відсутня. Відповідно, у зв`язку з виконанням кредитних договорів, припинили свою чинність похідні договори забезпечення, які були укладені банком з позивачем і відповідачем і які перелічені вище. У зв`язку з відсутністю претензій до спірного майна та враховуючи вищенаведене, третя особа ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» просить розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Постановою Київського апеляційного суду від 17.03.2021 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року в частині поділу садового будинку, земельної ділянки та однокімнатної квартири у м. Кривому Розі залишене без змін (а.с. 41-45).

Ухвалою Верховного Суду від 21.05.2021 року зупинене виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 17.03.2021 року, в частині здійсненого поділу садового будинку та земельної ділянки (а.с. 46-49).

Постановою Верховного Суду від 03.11.2021 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 17.03.2021 року в частині поділу садового будинку, земельної ділянки та однокімнатної квартири у м. Кривому Розі залишено без змін (а.с. 50-59).

Копію вказаної постанови через засоби поштового зв`язку скаржниця отримала 09.12.2021 року (а.с. 60-61).

За змістом повідомлення Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу КМР (КМДА) від 21.05.2021 року на адресу приватного виконавця Сивокозова О.М., станом на 19.05.2021 року, за адресою: АДРЕСА_4 ) зареєстровано одну особу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 62).

Вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 63).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 року у справі №904/166/14 стягнуто з ТОВ «ТД Севеко» на користь ОСОБА_1 5495600,00 грн. вартості частки майна, 665705,74 грн. три проценти річних, 5511485,00 грн. інфляційних втрат, 3205,00 грн. витрат зі сплати судового збору, 23971,20 грн. витрат на оплату судової експертизи (а.с. 64-68).

За вказаним рішення суду видано судовий наказ 17.02.2017 року (а.с. 69).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.09.2021 року у справі №756/2131/20, яке станом на час розгляду скарги ОСОБА_1 не набрало законної сили, визнано припиненими зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Севеко» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2379000,00 грн. (а.с. 70-73).

За змістом заяви ОСОБА_1 на адресу приватного виконавця Сивокозова О.М. від 01.12.2021 року боржниця просила відкласти на 10 робочих днів з моменту отримання цього клопотання проведення будь-яких виконавчих дій в рамках зведеного виконавчого провадження №63379420 та винести відповідну постанову посилаючись на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.09.2021 року у справі №756/2131/20 визнано припиненими зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Компанія Севеко» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2379000,00 грн. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04.11.2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Компанія Севеко» залишено без руху. У разі залишення апеляційною інстанцією без змін рішення суду першої інстанції або повернення апеляційної скарги, вказане рішення суду набере законної сили і відпадуть правові підстави для стягнення з боржниці коштів на користь ТОВ «Компанія Севеко» в рамках зведеного виконавчого провадження (а.с. 75).

У відповідь на вказане звернення приватний виконавець своїм листом від 06.12.2021 року повідомив боржника про те, що відсутні підстави для відкладення вчинення виконавчих дій за поданим рішенням суду, яке не набрало законної сили та стосується справи №214/9128/14-ц (ВП №57398327), і вказане рішення та повідомлені у заяві обставини будуть враховані при вчиненні виконавчих дій 08.12.2021 року в межах виконавчого листа №755/14404/18 про стягнення заборгованості в сумі 790535,90 грн. (ВП №63379134) (а.с. 81).

Також 01.12.2021 року боржниця звернулась до приватного виконавця з клопотанням у якому просила визначити черговість звернення стягнення у зведеному виконавчому провадженні, реалізувати в першу чергу в системі електронних аукціонів ДП «СЕТАМ» майнові права боржника - право грошової вимоги до ТОВ «ТД Севеко» в сумі 11699966,94 грн. і в разі недостатності коштів звернути стягнення на належну боржниці кв. АДРЕСА_1 . До клопотання скаржниця додала копії рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 року у справі №904/166/14, наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2017 року у справі №904/166/14, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14.07.2020 року у справі №756/10398/14-ц, постанови Київського апеляційного суду від 17.03.2021 року у справі №756/10398/14-ц та свідоцтва про народження ОСОБА_5 (а.с. 78-80).

У відповідь на вказане звернення приватний виконавець своїм листом від 06.12.2021 року повідомив боржницю, що вона скористалась своїм правом щодо стягнення заборгованості за зобов`язаннями ТОВ «ТД Севеко» на свою користь. На кошти отримані за цим зобов`язанням боржницею, приватним виконавцем буде здійснене звернення стягнення про що буде повідомлено окремо Комунарівський ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро). Стосовно звернення стягнення на кв. АДРЕСА_1 приватний виконавець повідомив, що право власності на цю квартиру зареєстроване за ОСОБА_4 та нерухоме майно обтяжене іпотекою, тож звернути стягнення на квартиру не представляється можливим (а.с. 76-77).

07.12.2021 року скаржниця повторно звернулась до приватного виконавця із заявою у якій просила визначити черговість звернення стягнення у зведеному виконавчому провадженні, реалізувати в першу чергу в системі електронних аукціонів ДП «СЕТАМ» майнові права боржника - право грошової вимоги до ТОВ «ТД Севеко» в сумі 11699966,94 грн. і в разі недостатності коштів звернути стягнення на належну боржниці кв. АДРЕСА_1 . Також боржниця просила відкласти проведення 08.12.2021 року виконавчих дій з опису та арешту належної боржнику Ѕ частин садового будинку та земельної ділянки (а.с. 82-84).

У відповідь на зазначене звернення приватний виконавець своїм листом від 07.12.2021 року повідомив скаржницю, що ним вже розглянуті раніше подані клопотання про відкладення вчинення виконавчих дій та визначення черговості звернення стягнення і підстави для задоволення таких вимог відсутні (а.с. 85).

За змістом заяви скаржниці на адресу приватного виконавця датованої 08.12.2021 року, скаржниця просила відкласти проведення 08.12.2021 року виконавчих дій з опису та арешту Ѕ частини належного боржниці нерухомого майна, утриматись від вчинення передчасних та протиправних виконавчих дій щодо опису та арешту будинку, в якому боржниця проживає, та звернути стягнення на належні боржниці майнові права. У своїй заяві боржниця зазначала, що в матеріалах зведеного виконавчого провадження наявне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.07.2020 року у справі №756/10398/14-ц в якому встановлені преюдиційні обставини, зокрема про те, що 02.03.2015 року на адресу суду надійшло клопотання ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України в особі філії у м. Кривий Ріг» у якому вказано, що між ТОВ «ТД Севеко» та АТ «Укрексімбанк» були укладені кредитні договори, проте на дату подання клопотання не має діючих кредитних договорів, кредитна заборгованість ТОВ «ТД Севеко» відсутня, а тому припинили свою чинність і похідні договори забезпечення. Скаржниця також пояснювала виконавцю, що не має можливості на виконання рішення суду зареєструвати своє право власності на квартиру, оскільки не можливо отримати в Оболонському районному суді м. Києва копію відповідного рішення, з огляду на те, що матеріали справи ще не повернулись з Верховного Суду після касаційного перегляду справи. Згідно переліку додатків, до цієї заяви додавалась копія заяви АТ «Укрексімбанк» від 26.06.2015 р. вих. №057-0300/1109 (а.с. 86-89).

Постановою приватного виконавця Сивокозова О.М. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 08.12.2021 року у ЗВП №63379420 описано та накладено арешт на Ѕ частину садового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та на Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером :78:422:0017 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 90-91).

Згідно наявної в матеріалах справи копії паспорту скаржника, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 24.09.2019 року (а.с. 92-94).

Постановою приватного виконавця Сивокозова О.М. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 21.12.2021 року у ЗВП №63379420, призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Експертно-консультативний центр» в особі Антонова В.О. та постановлено призначеному суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань визначення вартості описаного й арештованого майна з метою подальшої його реалізації, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме: Ѕ частки садового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та Ѕ частки земельної ділянки з кадастровим номером :78:422:0017 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 110-111).

За змістом наявної в матеріалах справи інформації з Єдиного реєстру боржників від 12.01.2022 року, ТОВ «ТД «Севеко» є божником у трьох ВП №54396148, №57539221 та №67022885 (а.с. 142-143).

Відповідно до вимоги приватного виконавця Сивокозова О.М. від 06.12.2021 року на адресу Комунарівського ВДВС у місті Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), приватний виконавець вимагає повідомляти його про суми стягнутих коштів на користь ОСОБА_1 за наказом №904/166/14 від 17.02.2017 року виданим Господарським судом Дніпропетровської області, з метою звернення стягнення на такі кошти в порядку ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 144-145).

суд не знайшов підстав для визнання неправомірними вчинених виконавцем 18.12.2021 року дій щодо опису та арешту належних боржниці Ѕ частки будинку та земельної ділянки і відповідно відсутні підстави для визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця про опис та арешт майна від 08.12.2021 року.

Згідно наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і приватний виконавець був зобов`язаний вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна боржника після його виявлення безвідносно до того чи є це майно фактичним житлом боржника, оскільки закон не містить заборони арешту житла, у якому проживає боржник, натомість звернення стягнення на таке майно дійсно має вчинятись в останню чергу.

Саме по собі накладення арешту на нерухоме майно в межах вчинення виконавчих дій не свідчить про вчинення дій щодо фактичного звернення стягнення на таке майно та не вказує на порушення виконавцем черговості звернення стягнення, а лише забезпечує можливість виконання рішення суду за рахунок такого майна в останню чергу, якщо іншого майна не буде виявлено чи на таке виявлене майно не можливо буде звернути стягнення згідно вимог закону.

Такий арешт забезпечує неможливість відчуження належного боржнику майна (або його обтяження) на час виконання дій щодо виявлення всього обсягу належного боржнику майна, визначення черговості звернення стягнення на майно у відповідності до вимог закону, реалізацію в порядку черговості майна в рахунок виконання рішення суду, у тому числі і за рахунок будинку, в якому проживає боржник, але в останню чергу.

Суд також встановив, що приватний виконавець дотримався вимог закону в частині відмови боржниці у відкладенні вчинення виконавчих дій 08.12.2021 року, оскільки аналіз положень ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що цією нормою врегульовані зовсім інші підстави відкладення вчинення виконавчих дій ніж ті на які посилається скаржниця, а саме, наявність рішення суду про припинення зобов`язань шляхом заліку, яке не набрало законної сили.

Крім того, в межах зведеного виконавчого провадження виконується також рішення суду за яким виконавчий лист був виданий Дніпровським районним судом м. Києва на суму 790535,90 грн., тож виконавець правомірно здійснив опис та арешт майна не дивлячись на наявність рішення суду про припинення зобов`язань шляхом заліку, адже сама по собі наявність такого рішення, навіть у разі набрання ним законної сили, не припиняє чинності відповідних рішень Дніпровського районного суду м. Києва та Київського апеляційного суду і обов`язковості їх виконання.

Поряд із цим, суд встановив, що в межах зведеного виконавчого провадження приватний виконавець допустився неправомірної бездіяльності щодо не вчинення дій спрямованих на звернення стягнення на майнові права боржниці та належну їй квартиру у м. Кривому Розі і порушив черговість звернення стягнення на майно боржника, що підтверджується наявними в матеріалах справи відмовами приватного виконавця здійснити виконавчі дії зі звернення стягнення на запропоноване боржницею майно та винесеною приватним виконавцем 21.12.2021 року постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у ЗВП №63379420.

Як слідує із наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні дії імперативне правило про те, що звернення стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник, здійснюється в останню чергу.

Виконавець згідно закону наділений правом остаточного визначення черговості стягнення на кошти та інше майно боржника, однак це право не надає виконавцю можливості порушувати встановлену законом черговість звернення стягнення, тож визначаючи таку черговість виконавець має визначити звернення стягнення на житло боржника, в якому він проживає, в останню чергу та вчинити всі можливі заходи для попереднього звернення стягнення на інше майно боржника, у тому числі і запропоноване самим боржником. Лише якщо такі дійсно вчинені заходи не призведуть до можливості виконання рішення суду в повному обсязі або виручених коштів не буде достатньо для виконання, виконавець матиме право реалізувати житлове приміщення, у якому фактично проживає боржник.

Встановивши обставини справи суд встановив, що приватний виконавець безпідставно не вжив заходів для звернення стягнення на належну боржниці квартиру АДРЕСА_1 , яка була запропонована боржником для звернення на неї стягнення.

Частинами 10, 11 ст. 440 ЦПК України передбачено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Право виконавця звернутись до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, передбачено і нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Однак приватний виконавець із таким поданням до суду не звернувся та відмовив боржниці у зверненні стягнення на це майно пославшись, у тому числі, на наявність обтяження квартири іпотекою.

Поряд із цим, і положеннями Закону України «Про виконавче провадження», і нормами Закону України «Про іпотеку» визначені умови можливості звернення стягнення на заставне майно, крім того із матеріалів справи вбачається, що приватний виконавець мав у своєму розпорядженні документи із яких вбачалось, що іпотекодежатель не має вимог до цього майна у зв`язку із виконанням кредитних зобов`язань, що слідує зі змісту рішення Оболонського районного суду м. Києва та відповідного клопотання банку.

За таких обставин приватний виконавець мав звернутись до суд із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, та належним викладенням відомих йому обставин існування запису про іпотеку, і саме повноваженням суду є надання оцінки таким обставинам та прийняття рішення про надання відповідного дозволу або відмову у задоволенні подання приватного виконавця.

Будь-який результат судового розгляду вказаного подання приватного виконавця свідчив би про належне виконання виконавцем своїх обов`язків та дотримання встановленої законом черговості звернення стягнення.

Стосовно наявності у боржника права вимоги до ТОВ «ТД Севеко» на загальну суму 11699966,90 грн. суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема і звернення стягнення на майнові права боржника.

Із матеріалів справи вбачається, що боржниця повідомила приватного виконавця про існування у неї права вимоги до ТОВ «ТД Севеко» на загальну суму 11699966,90 грн. та запропонувала виконавцю звернути стягнення на це майнове право шляхом його продажу з електронних торгів.

Натомість, виконавець відмовив боржниці у вчиненні таких дій та надіслав до відділу державної виконавчої служби, де перебуває на виконанні наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2017 року, вимогу про необхідність повідомлення приватного виконавця про стягнуті на користь ОСОБА_1 кошти для звернення на них стягнення.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Згідно ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до ст.ст. 177, 178 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Отже, зі змісту ст.ст. 177, 178 ЦК України вбачається, що майнові права є об`єктами цивільних прав, можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Суд встановив, щоприватний виконавець не здійснив належних та вичерпних заходів для звернення стягнення на належне боржниці право вимоги до ТОВ «ТД Севеко», чим допустив неправомірну бездіяльність і порушення встановленої законом черговості звернення стягнення на майно боржника спрямувавши свої дії саме на звернення стягнення на належну боржниці частину будинку, в якому вона проживає, та прилеглу земельну ділянку.

Ураховуючи викладені норми чинного законодавства та з огляду на пропозицію боржника і надання нею документів на підтвердження наявності у неї права вимоги, приватний виконавець не був позбавлений можливості та мав своїм обов`язком вчинити дії з реалізації належного боржнику права вимоги з прилюдних торгів, аби належним чином дотриматись черговості звернення стягнення.

Будь-який результат (успішний або неуспішний) проведення таких торгів вказував би на те, що приватний виконавець належним чином вчинив всі можливі заходи для звернення стягнення на наявне у боржниці майнове право і наявність такого результату дає йому право подальшого звернення стягнення в порядку черговості.

Пояснення приватного виконавця з приводу того, що у виконавця є підстави вважати, що товариство не веде діяльності, кошти та майно на яке можливо звернути стягнення у товариства відсутні, не є доречним і не створює для приватного виконавця дійсних та належних правових підстав для відмовиздійснити дії з реалізації на прилюдних торгах належного боржниці права вимоги, адже тільки учасники аукціону (потенційні покупці) можуть своїми активним діями або відсутністю інтересу до купівлі такої вимоги показати чи можуть бути реалізовані такі права та ціну за яку покупці готові їх придбати.

Питання ж щодо знаходження наказу господарського суду на виконанні, після здійснення відступлення права вимоги вирішуються у порядку передбаченому ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 334 ГПК України і не стосується прав та обов`язків приватного виконавця у зведеному виконавчому провадженні №63379134.

саме по собі накладення арешту на житлове приміщення у якому проживає боржник, не свідчить про порушення встановленої Законом України «Про виконавче провадження» черговості звернення стягнення на майно боржника, а забезпечує можливість виконання рішення суду за рахунок такого майна в останню чергу.

При цьому, винесення приватним виконавцем 21.12.2021 року постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у ЗВП №63379420 ураховуючи конкретний зміст цієї постанови щодо надання виконавцю звіту про оцінку майна, та з огляду на викладені вище положення Закону України «Про виконавче провадження» стосовно строків виготовлення такої оцінки та строку її чинності свідчать про те, що приватний виконавець вчинив виконавчі дії дійсно спрямовані на фактичне звернення стягнення на житловий будинок, у якому проживає боржник і на який звернення стягнення має відбуватись в останню чергу, чим порушив встановлену законом черговість звернення стягнення на майно боржника за наявності іншого майна на яке може бути звернуте стягнення, відповідно така постанова підлягає визнанню неправомірною.

Ураховуючи, що положеннями ст. 451 ЦПК України не передбачено можливості скасування судом постанови виконання, яку суд визнає неправомірною, при цьому нормами вказаної статті передбачено, що у такому випадку суд має зобов`язати виконавця усунути порушення, суд визнаючи постанову від 21.12.2021 року неправомірною одночасно поклавна приватного виконавця обов`язок самостійно скасувати зазначену постанову.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищенваведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги про перебування квартири, яку боржник запропонувала для звернення стягнення в іпотеці на законність постановленої судом ухвали не впливають. з огляду на те, що суд вказаним доводам дав належну правову оцінку, та вірно виходив з того, що можливо звертати стягнення на майно обтяжене іпотекою в разі достатніх підстав вважати, що іпотека припинена з огляду на виконання забезпечених нею зобов`язань. За документами виконавчого провадження, дії в якому оскаржувались було доведено можливість звернення стягнення на ту квартиру, яку боржник запропонувала до стягнення, замість будинку, який є її житлом.

Суд також вірно встановив, що не вчинивши відповідних дій щодо звернення стягнення на право вимоги, виконавець не мав права вчиняти дії, щодо звернення стягнення на житловий будинок, який є постійним місцем проживання боржника. При цьому виконавець не перевірив навіть можливість реалізації права вимоги ОСОБА_1 до ТОВ "Торговий дім СЕВЕКО", безпідставно стверджуючи, що реалізація таких прав не покриє боргу.

Доводи в тій частині, що суд втрутився в повноваження виконавця є безпідставні, оскільки зі змісту ухвали встановлено, що суд лише констатував неправомірність дій виконавця, та зобов`язав останнього усунути ті порушення , які ним були допущені.

Сукупність наданих суду доказів, однозначно доводила порушення черговості звернення стягнення на майно боржникаю. Виконавець не вчинивши всі передбачені законом дії для можливості звернення стягнення на майно, яке було запропоновано боржником, безпідставно розпочав процедуру звернення стягнення на житловий будинок, в якому проживала боржник, чим порушив права останньої. Так матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 тричі 01.12.2021, 07.12.2021 та 08.12 2021 року запропонувала приватному виконавцю види майна, які необхідно реалізувати в першу чергу, та повідомила, що її місцем проживання та місцем проживання неповнолітньої дитини є будинок АДРЕСА_2 . Однак в порушення вимог ст. 50 Закону україни "Про виконавче провадження" виконавець розпочав процедуру звернення стягнення саме на житло боржника в порушення ст. 41 Конституції України.

Інші доводи скарги таких висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судові витрати у виді судового збору за подачу апеляційної скарги покладено на особу, яка оскаржила рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Компанія СЕВЕКО" залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний тект постанови складено 08 липня 2022 року.

Судді: О.В. Желепа

В.А. Кравець

А.М. Стрижеус