Справа № 464/5020/21 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/811/415/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Тімченко О.В. від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 2000,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2021 року і до досягнення нею повноліття.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави 908,00 грн судового збору.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить змінити рішення суду в частині визначення розміру аліментів в сумі 2 000.00 грн. щомісячно та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 250.00 грн. щомісячно з 06 липня 2021 року до досягнення повноліття дитиною.

Вважає, що висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, суд неповністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими обставини, що мають значення для справи проте, які не були доведені, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано обставини щодо матеріального становища платника аліментів - відповідача, зокрема, наявність на праві власності рухомого майна, грошових коштів, які отримує щомісячно як заробітну плату. Як вбачається із листа № 31/13-6-265/А від 29.11.2021 року Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області «Про надання інформації» (копія додається), яким надано відповідь на адвокатський запит представника ОСОБА_4 , за відповідачем - ОСОБА_2 , зареєстровано на праві власності два транспортних засоби, а саме : автомобіль «MITSUBISHI LANCER» 1.5, 2009 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 10.09.2010 року; автомобіль «HONDA CR-V» 2354, 2008 року випуску, ДНЗ НОМЕР_3 , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 19.08.2009 року. Отже, наявність у відповідача у власності двох транспортних засобів свідчить про його високий рівень матеріального забезпечення, становища, та про наявність матеріальної можливості сплачувати аліменти в розмірі значно вищому, ніж 2 000,00 грн. Вказує, що відповідач постійно працює та отримує заробітну плату, являється працездатним, інших дітей не має, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина не має, не сплачує коштів по зобов`язаннях, є фізично здоровим, отже спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно в розмірі 4 250,00 грн., оскільки належне утримання дитини являється обов`язком не тільки матері, але й батька. Зазначає, що вона не працює, займається доглядом і вихованням малолітньої дитини. Також, вказує, що відповідач працює у Приватному підприємстві «МеДіС» (), та отримує щомісячно грошові доходи (орієнтовно 20 000,00 грн.), які підтверджують його високий рівень матеріального становища та забезпечення, відповідно і наявність фінансової можливості сплачувати аліменти в розмірі значно вищому, ніж визначено судом першої інстанції. Проте, вказана обставина (щомісячні грошові доходи відповідача) судом не досліджувалась та не була з`ясована.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на неї, відповіді на відзив, заперечення, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.141, 150, 179, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, та задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , шлюб між якими розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 14 травня 2018 року, є батьками малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 19 червня 2014 року). Сторонами визнається, що малолітня дочка проживає разом з позивачем (така обставина у порядку ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню (обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання немає). Суд вважав, що звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів на малолітню дитину віком 7 років, позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, що є її процесуальним обов`язковим згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України, у підтвердження понесення витрат на дитину у розмірі 8500 грн щомісячно (по 4250 грн на кожного з батьків), адже обов`язок по утриманні дитини лежить на обох батьках порівну. Однак, враховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дитини до її повноліття, рівність батьків у матеріальному утриманні та виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності сімейного законодавства (ч.9 ст.7 СК України), те, що відповідач є особою працездатного віку, на стан здоров`я не скаржиться, а тому не позбавлений можливості отримувати гідну заробітну плату для виконання передбаченого законом обов`язку щодо утримання дитини, з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання дочки у розмірі 2000 грн щомісячно.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; обставини, які суд вважав встановленими лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.

6.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася в Сихівський районний суд м.Львова із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила:

?стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4250,00 грн щомісячно від дня пред`явлення позову до досягнення повноліття.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає, унаслідок якого виникла необхідність у судовому захисті сімейних прав. Вказує, що утримання дитини вимагає постійних і щоденних витрат на харчування, дитячий одяг, витрати на забезпечення нормальних і належних умов розвитку дитини. Вказує, що витрати на утримання малолітньої дитини включають в себе витрати на харчування 2 000,00 місяць на одну дитину; одяг 2500,00 грн./ місяць (в середньому) на одну дитину (придбання натільного одягу, придбання одягу в зимовий сезон - зимові куртки, шапки, взуття, рукавички, штани; також одяг на весняний, літній, осінній сезони. Оскільки, дитина перебуває в такому віці, що постійно росте, то відповідно виникає необхідність щорічного придбання такого одягу); витрати пов`язані із забезпеченням життєдіяльності та розвитку дитини 1 000,00 грн. / місяць на дитину (витрати пов`язані із придбанням засобів гігієни, перукарські послуги, придбання розвиваючих іграшок, витрати пов`язані із придбанням лікарських засобів у випадку захворювань та інше) витрати на навчання дитини в школі - 3 000,00 грн./ місяць. Разом витрати на утримання малолітньої дитини протягом одного календарного місяця приблизно складають : 8 500, 00 грн.Вказує, що істотною обставиною, є те, що в теперішніх економічних умовах, що склались в державі, матеріальне становище позивача постійно погіршується у зв`язку із перманентним подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, комунальних послуг, що є загальновідомим фактом. Зазначає, що відповідач постійно працює та отримує заробітну плату, являється працездатним, інших дітей не має, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина не має, не сплачує коштів по зобов`язаннях, є фізично здоровим, отже спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно, оскільки належне утримання дитини являється обов`язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері.Позивач не працює, займається доглядом і вихованням малолітньої дитини.

За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорено та не спростовано, - сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 19 червня 2014 року а.с. 7).

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 14 травня 2018 року шлюб між сторонами, що був укладений 19.10.2011 року - розірвано (а.с. 8).

Сторонами визнається та не оспорено, що донька сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_6 , відповідач ОСОБА_2 10.10.2020 року уклав шлюб з ОСОБА_5 (а.с. 111).

Відповідач вказує на те, що на його утриманні, також, перебуває дружина від іншого шлюбу та непрацездатні батьки, які не можуть себе забезпечити.

Окрім цього, відповідач вказує на те, що постійно піклується та займається виховання дочки, бере постійну участь у витратах на її утримання. Вказане підтверджується рядом чеків на придбання іграшок, оплату освітніх курсів для дитини, продуктів харчування, проходження медичних оглядів, квитків, тощо (а.с. 27-90).

Як вбачається із листа № 31/13-6-265/А від 29.11.2021 року Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області «Про надання інформації» (копія додається), яким надано відповідь на адвокатський запит представника ОСОБА_4 , за відповідачем - ОСОБА_2 , зареєстровано на праві власності два транспортних засоби, а саме : автомобіль «MITSUBISHI LANCER» 1.5, 2009 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 10.09.2010 року; автомобіль «HONDA CR-V» 2354, 2008 року випуску, ДНЗ НОМЕР_3 , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 19.08.2009 року.

Відповідач вказує на те, що «HONDA CR-V» був придбаний за позичені кошти матері - ОСОБА_6 та у зв`язку з тим, що змоги повернути позичені кошти у нього не було, тому 20.05.2010 року він повернув автомобіль матері без перереєстрації власника. Що стосується іншого автомобіля, то відповідач вказує на те, що утримання такого є надто обтяжливим для нього, оскільки автомобіль потребує частого ремонту та обслуговування.

Окрім цього, з довідки ПП «МеДіс» від 23.06.2022 року №0000-000011 вбачається, що ОСОБА_2 працює в ПП «Медіс» з 11.05.2011 року та на даний момент займає посаду заступника начальника відділу по роботі з диллерами. Дохід за період з 01.01.2022 року по 31.05.202 року складає 72890,32 грн. з врахуванням податків та зборів та 58676,70 грн. без врахування податків та зборів.

Згідно довідки ПП «МеДіс» від 23.06.2022 року №0000-000010, сукупний дохід ОСОБА_2 за період з 01.01.2021 року по 31.01.2021 року склав 211164,62 грн.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги докази здобуті на стадії апеляційного розгляду, зважаючи на те, що судом першої інстанції матеріального становища платника аліментів ОСОБА_2 до кінця не з`ясовувалося, однак вказане має важливе значення для розгляду даної справи, оскільки така стосується в першу чергу захисту інтересів дитини. Відповідно ж до ст. 13 ЦПК України, суд вправі збирати докази і з власної ініціативи, у випадках коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, що має особливе значення у даному спорі, коли, у даному випадку, вказана обставина не була належним чином досліджена судом першої інстанції, хоч повинна була бути встановленою зважаючи на наведені вище норми матеріального закону та їх тлумачення судом касаційної інстанції.

Крім цього, з наведених вище довідок про доходи відповідача вбачається, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 за 2021 рік з врахування податків та зборів становить 17597,05 грн., а без врахування податків та зборів - 14165,62 грн., середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 за 2022 рік з врахування податків та зборів становить 14578,06 грн., а без врахування податків та зборів - 11735,34 грн.,

Відтак, стягнутий судом розмір аліментів є значно меншим за прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, оскільки встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 грн., встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2022 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Тому, слід вважати що визначений судом розмір аліментів є значно заниженим та не зможе забезпечити елементарних потреб дитини сторін, а матеріальне становище відповідача, що підтверджене вказаними вище доказами свідчить про його можливість забезпечити дитині утримання у розмірі принаймні на рівні не нижчому за прожитковий мінімум.

Зважаючи на вказане, а саме те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків; те, що шлюб між сторонами розірвано; те, що сторони проживають окремо та дитина сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні; те, що відповідач визнав позов частково; те, щовстановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2021 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 грн., встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2022 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні, та в силу ст. 182 СК України є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину; дані про офіційну, постійну роботу та доходи відповідача та майно, що перебуває у його власності та користуванні; те, що відповідач створив нову сім`ю; те, що відповідач бере участь в утриманні спільної дитини сторін, однак вказане здійснює нерегулярно та на власний розсуд, чого явно не вистачає на елементарні життєві потреби дитини; відсутність даних про доходи позивачки, - колегія суддів вважає, що розмір аліментів на дитину, який був визначений судом першої інстанції при частковому задоволенні позову є заниженим та таким, що не відповідає обставинам, що мають значення для даної справи та вимогам закону, а тому рішення суду в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні.

Так, слід збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню щомісячно з відповідача на користь позивачки на утримання дитини сторін з 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 3000 грн., та слід вважати відповідатиме, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими, та таку слід задовольнити частково, виклавши резолютивну частину рішення в частині вирішення позовних вимог в згаданій редакції.

Вказане не позбавляє сторін права, в подальшому у випадку зміни матеріального, сімейного стану, стану здоров`я, когось з них або дитини, тощо, вирішувати питання про збільшення чи зменшення вказаної суми аліментів, що підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 листопада 2021 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів - змінити.

Резолютивну частину рішення в частині вирішення позовних вимог викласти в такій редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2021 року і до досягнення нею повноліття.

В задоволенні решти позову - відмовити.»

В решті рішення суду - залишити без змін.

Стягувач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 .

Боржник: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_8 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 липня 2022 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра