Номер провадження: 22-ц/813/3520/22
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Сидоренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Трусова Анатолія Сергійовича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу (а.с. 1).

08 вересня 2020 року Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 210 (двісті десять) гривень 20 копійок (а.с. 16).

06 листопада 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів. В обґрунтування заяви відзначає, що у заявниці є неповнолітня донька також здійснює догляд за своєю матір`ю, тобто останні перебувають на утриманні заявниці (а.с. 22-23).

26 листопада 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення (а.с. 41-42).

24 червня 2021 року канцелярією Приморського районного суду м. Одеси зареєстровано апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2020 року. Апелянт повідомляє, що існують обставини, які, на думку ОСОБА_1 , є нововиявленими і такими, що мають вплив на правовідносини між сторонами. Такими обставинами, як вважає апелянт, є те, що ОСОБА_1 бере участь у догляді за своєю матір`ю та її матеріальному утриманні, крім того, у апелянта також є дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка повністю перебуває на утриманні ОСОБА_1 . Факт перебування неповнолітньої дочки на повному утриманні ОСОБА_1 підтверджує, як зазначає апелянт, характеристика закладу освіти де вказано, що вихованням дитини займається виключно мати. Також, апелянт наголошує, що ще однією обставиною для перегляду наказу є довідка про подану декларацію про майновий стан та доходи, яка вказує на відсутність доходу ОСОБА_1 , а відтак її матеріальний стан є незадовільним. Тому, апелянт просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси скасувати та прийняти рішення, яким визнати судовий наказ таким, що підлягає перегляду за нововиявленими обставинами (а.с. 52-56).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Клопотання про розгляд справи в режимі відео конференції до суду не подавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що з ОСОБА_1 стягнуто аліменти у частці від доходу, відомостей про доходи не представлено, а докази додані до заяви не свідчать про наявність підстав для скасування судового наказу, нововиявлених обставин не вказано, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 (а.с. 42).

Апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обставини справи та оцінка апеляційного суду.

01 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу (а.с. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частина перша статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікована 27.02.1991 року, теж визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А відповідно до ч. 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 та ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину або ж у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

08 вересня 2020 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі ј частки від усіх видів заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з 01.07.2020 року до 02.10.2034 року (а.с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Статтями 170, 171 ЦПК України визначено підстави для скасування судового наказу за заявою боржника та регламентовано порядок розгляду таких заяв.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим наказом ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами (а.с. 20-23).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначила, що на її утриманні знаходяться ОСОБА_5 , котра є матір`ю заявниці, а також донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявниця вказувала на те, що дані обставини, які, на її думку, були суттєвими при розгляді заяви про видачу судового наказу, були приховані ОСОБА_2 при зверненні із заявою про видачу судового наказу. А тому ОСОБА_1 вважала, що наявні підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

До заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами заявницею додано наступні докази:

- копію пенсійного посвідчення та довідку про доходи ОСОБА_5 , відповідно до якої розмір пенсії за період з травня по червень 2020 року становила 1638 грн, за період з липня по жовтень 2020 року становила 1712 грн (а.с. 29-30);

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та копію характеристики доньки з Одеського ліцею №81 Одеської міської ради Одеської області (а.с. 32);

- довідку про подану декларацію про майновий стан і доходи ОСОБА_1 за 2015 рік (а.с. 33).

Частиною 4 ст. 423 ЦПК України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Вказані докази не оцінювались судом та стосуються обставин, що не були встановлені судом, оскільки в тому числі стосуються іншого періоду, аніж з якого заявник намагався отримати наказ та/або не можуть бути встановлені на підставі поданих доказів (наприклад, майновий стан апелянта на момент звернення до суду та рівень його доходів/витрат).

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 3, п. 4, п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як вже зазначалося вище, звертаючись до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_2 при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу були приховані обставини, котрі були суттєвими при розгляді заяви. Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (до видачі судового наказу Приморським районним судом м. Одеси) подавала 23.07.2020 року до суду заяву, в якій зазначила, що не погоджується із заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу (а.с. 9), однак жодних доказів на підтвердження своїх заперечень до суду не подавала.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши надані заявницею докази, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що всі докази додані до заяви про перегляд судового наказу не є нововиявленими обставинами.

Крім того, згідно з ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

З огляду на викладене, обставини на які посилається заявник у справі, що переглядається апеляційним судом, не можна вважати нововиявленими.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишає без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Трусова Анатолія Сергійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький