УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

5 січня 2021 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., ознайомившись із заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Гласіс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2021 до суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Гласіс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком розміром 1 880,05 грн., інфляційних втрат розміром 198,64 грн., 3% річних розміром 68,55 грн. та пені розміром 83,63 грн.

Згідно з частиною 5 статті 165 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

04.01.2022 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання фізичної особи-боржника.

За вимогами пункту 3 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Однак, стягувач, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, крім основної суми боргу, інфляційних втрат та 3 відсотків річних, також просив стягнути з боржника пеню розміром 83,63 грн., що не узгоджується з приписами пункту 3 частини 1 статті 161 ЦПК України.

Як передбачено пунктом 3 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

За таких обставин, окремий розгляд в позовному провадженні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 пені розміром 83,63 грн. є недоцільним, а всі заявлені ТОВ «КК «Гласіс» вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий.

За таких обставин, доходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу, а вимоги ТОВ «КК «Гласіс» слід розглядати в порядку позовного, а не наказного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.162, 165, 164, 166 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Гласіс» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком, інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Соболєва