Провадження № 2/755/1443/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

за участі

представника позивача Сулика Р.А.

представника відповідача Литвина С.М.

розглянувши в загальному позовному провадженні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити йому такий порядок сплакування з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- побачення кожного першого/третього тижня місяця з 10-00 год. суботи до 18-00 год. неділі;

- побачення впродовж місяця кожного року: липень або серпень для оздоровлення дитини;

- стягнути з відповідача ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 14 208,00 грн.

Позов обґрунтовує тим, що вони з відповідачем ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася спільна дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 березня 2021 року шлюб між ними було розірвано, також судом було визначено місце проживання дитини з матір`ю, стосовно чого батько не заперечував.

Позивач стверджує, що після розлучення він приймає активну участь у вихованні та матеріальному забезпеченні своєї дочки, однак відповідач постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, внаслідок чого він змушений звернутися до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2022 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Також даною ухвалою витребувано від Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації висновок про встановлення порядку участі батька ОСОБА_3 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її вихованні.

10 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_4 подала відзив на позов, в якому позовні вимоги визнала частково, зазначила, що не заперечує щодо участі позивача у вихованні їхньої спільної дочки, однак не погодилася з обраним позивачем способом такої участі.

Відповідач зазначила, що згодна на побачення батька з дитиною другого та четвертого тижня місяця з 10-00 год. суботи до 15-00 год. неділі. Вказаний позивачем кінцевий час побачень 18-00 год. неділі не відповідає інтересам дитини, оскільки остання навчається, їй необхідно підготуватись до уроків, зробити домашні завдання.

Вимога позивача про побачення з дитиною впродовж місяця (липень або серпень) також не відповідає інтересам дитини, оскільки дитина в цей період відвідує курси англійської мови та уроки танців, проходить шкільну програму, задану на канікули. Більш того, позивач не має можливостей організувати оздоровлення дитини, оскільки навіть не в змозі сплачувати аліменти, внаслідок чого має заборгованість в розмірі 12 000,00 грн. Оздоровленням дитини також займається мати.

ОСОБА_4 зазначила, що згодна на тижневий літній період, на який позивач зможе забирати дитину до себе, оскільки при відсутності доходів позивач не зможе належно утримувати дитину в запропонований ним час.

Крім того, відповідач зазначила, що влітку 2021 року позивач взяв дитину на море, отримав згоду від матері на таку поїздку, проте після приїзду відмовився повертати дитину, погрожував забрати її назавжди.

ОСОБА_4 вважає за можливе та доцільне встановити такий спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дочкою:

- другого та четвертого тижня місяця з 10-00 год. суботи до 15-00 год. неділі, за умови, що дитина буде фізично здоровою на момент побачень;

- побачення батька з дитиною протягом семи днів на вибір позивача в період з 20 липня по

20 серпня.

Щодо стягнення з неї витрат на правову допомогу відповідач заперечувала.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Сулик Р.А., позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному у позові, просив суд позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Литвин С.М., доводи викладені у відзиві підтримав, просив встановити графік спілкування батька з дитиною у запропонований відповідачем спосіб, враховуючи забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, направила до суду висновок, що витребовувався ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року. Також третя особа направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Служби.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 березня 2021 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

Із свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 11 травня 2022 року ОСОБА_3 станом на 01 травня 2022 року має заборгованість зі сплати аліментів на дочку ОСОБА_5 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 16 285,00 грн.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 02 липня 2021 року № 103/1794/41/3 (протокол засідання Комісії

від 23 лютого 2022 року № 4), Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі спілкування з малолітньою дочкою другого та четвертого тижня місяця з 11-00 год. суботи до

18-00 год. неділі, влітку три тижні на оздоровлення дитини, за домовленістю з матір`ю ОСОБА_4 .

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтею 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до вимог статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За змістом статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Відповідно до частини першої статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Положеннями статті 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 54 рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року «Хант проти України» суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8, 12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні дочки, а відповідач фактично заперечує лише з приводу обраного позивачем та погодженого з Органом опіки та піклування Дніпровського районної в місті Києві державної адміністрації графіку спілкування батька з дитиною.

Таким чином, виходячи з наявних матеріалів справи та досліджених судом письмових доказів, враховуючи, що позивач має можливість та бажання приймати активну участь у вихованні своєї дитини, при цьому, мати дитини фактично не заперечує щодо цього, але не погоджується із графіком спілкування, а також враховуючи інтереси дитини, та те, що виховання дитини, участь у піклуванні про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов`язком позивача, а також враховуючи Висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини, суд дійшов висновку щодо встановлення такого способу участі батька у вихованні спілкуванні з неповнолітньою дочкою:

- у другі та четверті вихідні кожного поточного місяця з 10-00 години суботи до

18-00 години неділі;

- кожного року в літній період з 01 липня по 20 серпня включно - три тижні з метою оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_4 .

Суд приймає до уваги доводи відповідача щодо визначення вихідних днів саме другого та четвертого тижня кожного місяця для побачень дитини з батьком, оскільки дитина постійно проживає з матір`ю, яка безпосередньо бере основну участь у встановленні розпорядку дня своєї дочки, її графіку навчання, розвитку та відпочинку, а тому з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини доцільним буде врахувати позицію матері, оскільки визначення такого графіку побачень буде зручнішим для самої дитини.

Щодо перебування дитини з батьком у літній період часу, суд враховує думку обох зі сторін та вважає за доцільне встановити батьку можливість піклуватися про свою дитину та оздоровлювати її протягом трьох тижнів обраних за домовленістю між сторонами та у період часу протягом липня - серпня, що був прийнятний для сторін. Крім того, суд враховує доводи матері щодо обмеження перебування дитини з батьком в літній період часу після 20 серпня, враховуючи необхідність підготовки дитини до школи.

Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 14 208,00 грн, суд зазначає таке.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що правничу допомогу позивачу ОСОБА_3 надавав адвокат Сулик Р.А. на підставі Договору про надання правової допомоги від 16 вересня 2021 року. Даним договором передбачено, що розмір гонорару адвоката встановлюється за домовленістю сторін та зазначається в актах про надання правової допомоги.

Також до матеріалів справи долучено Акт виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги від 16 вересня 2021 року, з якого вбачається, що вартість наданих послуг становить

13 300,00 грн, що включає в себе: консультативні послуги - 1 000,00 грн, складання письмових процесуальних документів - 9 600,00 грн та представництво інтересів в суді - 2 700,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що відповідачем зроблено не було.

Разом з тим, фіксація розміру гонорару відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в Постанові від 20 січня 2021 року по справі № 357/11023/18 (провадження № 61-18258св19), у якій зазначено, що «… саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності».

У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року зроблено висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Верховного Суду від 07 листопада 2019 року встановлено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, в постанові від 09 грудня 2021 року у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив раніше викладені висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Відповідач ОСОБА_4 , заперечуючи щодо розміру витрат на правову допомогу, посилається на відсутність розрахунку погодинної вартості наданих адвокатом послуг.

Як вбачається з акту виконаних робіт адвокат Сулик Р.А. оцінив складання процесуальних документів у даній справі - 9 600,00 грн.

При цьому адвокатом не конкретизовано які саме процесуальні документи ним складалися та яка вартість кожного з них, а тому, виходячи з наявних у матеріалах справи процесуальних документів, поданих стороною позивача, суд оцінює вартість складання позовної заяви, як єдиного поданого позивачем процесуального документу, складання якого потребує юридичного супроводу, у розмірі 3 000,00 грн.

Також суд вважає обґрунтованим стягнення вартості консультативних послуг в розмірі 1 000,00 грн.

Щодо представництва інтересів в суді, яке адвокатом оцінюється в розмірі 2 700,00 грн за одне судове засідання, суд вважає дану вимогу некоректною, оскільки суд не може брати на себе обов`язок розраховувати кількість судових засідань, в яких адвокат приймав участь, та самостійно розраховувати вартість наданих послуг в цій частині. Детального погодинного розрахунку перебування адвокатом в судових засіданнях з розгляду даної справи представником позивача не подано, а тому в частині стягнення витрат на оплату послуг адвоката за представництво інтересів сторони в суді, суд відмовляє.

Таким чином, враховуючи подані стороною позивача докази щодо понесеного розміру витрат на правову допомогу та заперечення відповідача щодо розміру таких витрат, а також враховуючи, що позовні вимоги задовольняються частково, суд вважає за доцільне та можливе задовольнити заяву про відшкодування витрат на правову допомогу пропорційно до наданих адвокатом послуг в розмірі

4 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», статями 19, 141, 150, 151, 153, 157-159 СК України, статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 142, 259, 263 - 265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, - задовольнити частково.

Визначити участь батька ОСОБА_3 у вихованні з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі спілкування за таким графіком:

- у другі та четверті вихідні кожного поточного місяця з 10-00 години суботи до

18-00 години неділі;

- кожного року в літній період з 01 липня по 20 серпня включно - три тижні з метою оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень

00 коп.) та витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 27 липня 2022 року.

Суддя О.О. Хромова