№ 336/7297/21
Пр..№ 2/336/938/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Павловцева В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Запорізької міської Ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

06.09.2021 р. позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 ), який належав спадкодавцю на підставі договору купвлі-продажу від 05.04.1996 р.

Заповіту ОСОБА_4 не залишив. Спадщину у встановленому законом порядку своєчасно прийняли вони, як спадкоємці за законом першої черги.

Водночас, оформити спадщину після смерті батька на вищевказаний житловий будинок у позасудовому порядку не мають можливості через відсутність належного правовстановлюючого документа на спадкове майно, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.07.2021 р.

За позовом позивачі просять визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_2 від 05.04.1996 р., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований Запорізькою товарною біржею «Гілея» за реєстраційним номером 396/2129, зареєстрований в ЗМБТІ за р.н. 39287; визнати за ними право власності на згаданий житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , по Ѕ частині за кожним.

Ухвалою від 20.09.2021 р. відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 05.11.2021 р.

05.11.2021 р. підготовче судове засідання відкладено на 08.12.2021 р. у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

08.12.2021 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 24.02.2022 р.

24.02.2022 р. розгляд справи відкладено на 14.04.2022 р.

14.04.2022 р. розгляд справи відкладено на 01.06.2022 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України.

01.06.2022 р. розгляд справи відкладено на 19.07.2022 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України.

Представник позивачів направила до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачів, позов підтримує, просить задовольнити.

Представник відповідача Запорізької міської Ради до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в процесі розгляду справи подав до суду заяву, за змістом якої заперечень проти позовних вимог не має, рішення по справі просить ухвалювати на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України розгляд справи проведено за відсутності відповідача.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивачів та представника відповідача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З наданих позивачами письмових доказів судом встановлено, що 05.04.1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4 придбав у власність житловий будинок АДРЕСА_3 . Згаданий договір, на підставі ст.15 ЗУ «Про товарні біржі», був зареєстрований Запорізькою товарною біржею «Гілея» 05.04.1996 р. за № 396/2129 (а.с.26-27). Право власності ОСОБА_4 на підставі вказаного договору зареєстровано в ТОВ «ЗМБТІ» (а.с.27).

На час укладання договору купівлі-продажу нерухомості діяв ЦК УРСР в ред..1963 р., який втратив чинність з 01.01.2004 року на підставі ЦК України від 16.01.2013 р.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.47 ЦК УРСР, яка діяла під час укладання спірного правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Статтею 47 УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року N 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Зі змісту договору купівлі-продажу від 05.04.1996 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", зареєстрований на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. У відповідності до вимог ст. 227 ЦК України підлягає реєстрації в органах технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

До 01.01.2013 року виникнення права власності на нерухоме майно не пов`язувалося з його державною реєстрацією. Державна реєстрація здійснювалася за фактом права власності, яке вже виникло.

В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_4 .

Отримавши державну реєстрацію в ТОВ «ЗМБТІ» права власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , яку ОСОБА_4 придбав за договором купівлі-продажу від 05.04.1996 р., держава цим самим визнала його право власності на спірну нерухомість, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави вважати даний договір дійсним.

Судом встановлено, що для позивачів підставою звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним стала та обставина, що вони на даний час позбавлені можливості оформити спдащину після смерті батька, оскільки спірна угода на підставі якої спадкодавець набув право власности на нерухомість була уклададена та зареєстрована на товарній біржі, тобто договір не був нотаріально посвідчений.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що укладений 05 квітня 1996 р. договір купівлі-продажу, зареєстрований Запорізькою Товарною біржею «Гілея» за № 396/2129 може бути визнаний дійсним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (а.с.24).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_3 , який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 05 квітня 1996 р., зареєстрованого Запорізькою Товарною біржею «Гілея» за № 396/2129, який судом визнано дійсним.

З рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів Запорізької області № 34 від 17.01.1991 р. «Про впорядкування нумерації індивідуальних житлових будинків на колишньому сел.Чкалова та сел.Карантинка» вбачається, що було вирішено провести упорядкування нумерації житлових будинків згідно додатку № 1,2. Згідно п.115 додатку в результаті упорядкування АДРЕСА_3 було присвоєно адресу: АДРЕСА_2 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є діти позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.22, 23), які 28.09.2017 р. звернулись до приватного нотаріуса Запорізької державної нотаріальної контори Кардаш Я.О. з заявами про прийняття спадщини після смерті батька.

21.07.2021 р. нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу на спірне майно (а.с.39).

Вищевикладене підтверджується матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 (а.с.66-82).

Ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Спадкодавець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмов від неї (ч.3 ст.1269 ЦК України).

Враховуючи, що позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 у порядку, визначеному ч.1 та ч.3 ст.1269 ЦК України, суд дійшов висновку, що їх позов законний, обгрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Запорізької міської Ради (м.Запоріжжя, пр.Соборний, 206, ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП не відомий) про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу, зареєстрований 05.04.1996 року Запорізькою товарною біржею «Гілея» за № 396/2129, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк