КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 757/46497/16-ц

провадження номер: 22-ц/824/274/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Матвієнко Ю.О., Мережко М.В.,

за участю секретаря - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року у складі судді Батрин О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Національної поліції України, приватного підприємства «НІКА», товариства з обмеженою відповідальністю «КЛЕСТ», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Національної поліції України, приватного підприємства «НІКА» (далі - ПП «НІКА»), товариства з обмеженою відповідальністю «КЛЕСТ» (далі - ТОВ «КЛЕСТ»), ОСОБА_4 (цивільна справа 757/46497/16-ц), у якому просили:

зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 22 січня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000269 з належного на праві власності ОСОБА_1 майна, а саме: фреска «Маdоnnа» (настінна картина); принтер CANON 4320; лампи BUGGY; люстра з підвісками NERVILAMP; люстра з фарфоровими янголами, колір білий із золотом та кобальтовими елементами LAMPDARIO; люстра з підвісками STILLUX; годинник KERAMA MARAZZI; принтер CANON MF 4350 D; підсвічники KERAMA MARAZZI та зобов`язати Київський ВП ГУ НП в Одеській області, ПП «НІКА», ТОВ «КЛЕСТ» повернути належне ОСОБА_1 на праві власності вказане вище майно;

зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 22 січня 2016 року у кримінальному провадженні №0000269 з належного на праві власності ОСОБА_3 майна, а саме: 19 жіночих суконь; жіночі кофти в кількості 6 штук; шуба білого кольору «Софт Голд»; шкіряна куртка та штани «Луи Виттон»; шкіряна сукня «МакКуин»; фотоапарат Сони 7584260 рожевого кольору; годинник фірми «Армани»; ювелірні вироби - дві застібки для сорочки із діамантами та сапфірами, 1 золотий ланцюжок, один золотий хрестик з діамантами, дві золоті сережки у вигляді листя оливи, одне кільце у вигляді листя оливи, одне намисто з перлів білого кольору із застібкою з золота, дві сережки з перлами білого кольору із застібками із золота, один браслет із білого золота зроблений у вигляді квітів ромашок із напівкоштовними каменями білого кольору, одне кільце з білого золота у вигляді рози, один золотий хрестик, браслет із перлів білого кольору з великою розою рожевого кольору); прикраси виробництва компанії Swarovski - 2 сережки із кристалами блакитного кольору, один ланцюжок сріблястого кольору із великим блакитним камінням, дві сережки жовтого кольору із чорним камінням, один браслет із металу жовтого кольору із чорним камінням та чорною вставкою, дві сережки із розовим камінням з металу сріблястого кольору, один браслет із розовим камінням з металу сріблястого кольору, дві сережки з прозорим та рожевим камінням, один браслет із прозорим та рожевим камінням, одне намисто із прозорим та рожевим камінням, одна брошка у вигляді рози із прозорим камінням, одне кільце із металу сріблястого кольору із різнокольоровим камінням, одна брошка у вигляді метелика із камінням рожевого кольору, дві сережки чорного кольору.

Позов мотивований тим, що 20 січня 2015 року в належній ОСОБА_1 на праві власності квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області Сорокою І.О., прокурором прокуратури Київського району міста Одеси Бондаренком Д.Г. проведено обшук на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 19 січня 2015 року у кримінальному провадженні № 0001609 за підозрою його дочки ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, оскільки остання була зареєстрована в цій квартирі. Під час проведення обшуку було вилучено майно, про повернення якого заявляє ОСОБА_1 у позові, а також вилучено майно ОСОБА_3 , яка орендувала вказану вище квартиру ОСОБА_1 , про повернення якого заявляє ОСОБА_3 у позові.

Позивачі вказували, що 22 січня 2015 року у кримінальній справі №0000269 на вилучене під час обшуку майно ухвалою слідчого судді у справі № 520/574/15-к накладений арешт, яке слідчим передане на зберігання ПП «НІКА» та ТОВ «КЛЕСТ». Зазначали, що ОСОБА_1 не є підозрюваним, ні обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, а тому підстави для арешту належного йому на праві власності майна відсутні. Відповідно до документів кримінального провадження під час обшуку та накладення арешту на належні позивачу ОСОБА_1 на праві власності речі, дочка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не була підозрюваною або обвинуваченою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, тому що арешт на належні позивачу речі було накладено 22 січня 2016 року, а відповідно до матеріалів кримінального провадження підозру ОСОБА_2 було пред`явлено 16 лютого 2016 року. Вказували, що 06 вересня 2016 року Київським районним судом міста Одеси відносно ОСОБА_2 було ухвалено вирок у справі № 520/4663/15-к, згідно з яким судом, зокрема, було конфісковано все майно, яке є її власністю, у тому числі, вилучене під час проведення обшуку майно позивачів.

Крім того, у серпні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до Київського ВП ГУ НП в Одеській області, ПП «НІКА», ТОВ «КЛЕСТ», ОСОБА_4 (цивільна справа № 522/16365/16-ц), у якому просив зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 22 січня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000269 з належного йому на праві власності майна, а саме: фреска «Маdоnnа»(настінна картина); принтер CANON 4320; лампи BUGGY; люстра з підвісками NERVILAMP; люстра з фарфоровими янголами, колір білий із золотом та кобальтовими елементами LAMPDARIO; люстра з підвісками STILLUX; годинник KERAMA MARAZZI; принтер CANON MF 4350 D; підсвічники KERAMA MARAZZI . Зобов`язати Київський ВП ГУ НП в Одеській області, ПП «НІКА», ТОВ «КЛЕСТ» повернути належне ОСОБА_1 на праві власності вказане майно (а.с.1-5, т.3).

03 жовтня 2016 року, 24 жовтня 2016 року та 14 грудня 2016 року у цивільній справі № 522/16365/16-ц позивач ОСОБА_1 подав до Приморського районного суду міста Одеси уточнені позовні заяви, в яких також просив визнати за ним право власності на майно, яке є предметом судового розгляду. Крім того, позивач ОСОБА_1 зазначив відповідачем Національну поліцію України замість відповідача Київського ВП ГУ НП в Одеській області, а також зазначив відповідачем ОСОБА_5 (а.с.11-17, 49-51, 96-98, т.3).

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 14 грудня 2016 року цивільну справу № 522/16365/16-ц передано на розгляд до Печерського районного суду міста Києва за підсудністю (а.с.101, т.3).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01 листопада 2019 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 522/16365/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, ПП «НІКА», ТОВ «КЛЕСТ», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту та цивільну справу 757/46497/16-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Національної поліції України, ПП «НІКА», ТОВ «КЛЕСТ», ОСОБА_7 про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту, залишивши номер справи 757/46497/16-ц (а.с.128, т.5).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, який позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час реєстрації та подальшого неодноразового перерозподілу даної цивільної справи не було дотримано процедуру автоматизованого розподілу. Вказує, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено позивачку ОСОБА_3 про розгляд справи, що є порушенням її права на справедливий суд. Зазначає, що судом першої інстанції порушені розумні строки розгляду даний справи, який в суді першої інстанції тривав 5 років, що не відповідає вимогам, встановленим ст.ст.189, 210 ЦПК України. Вважає, що суд безпідставно не задовольнив клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення судових засідань в режимі відеоконференції, оскільки вона перебуває за кордоном.

Вказує, що всі порушенні відносно неї кримінальні провадження, у тому числі, кримінальне провадження № 0001609 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, в рамках якого ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 22 січня 2016 року накладено арешт на майно позивачів, є завідомо сфальшованими та сфабрикованими працівниками правоохоронних органів. Тому вважає, що всі процесуальні дії, здійсненні в межах цього кримінального провадження, не мають жодної юридичної сили.

Представник Національної поліції України- Грімова Г.М. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачами не доведено достатніми належними та допустимими доказами, що арештоване у кримінальному провадженні майно належить саме їм на праві приватної власності. Вказує, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Водночас, вказує, що матеріально-правовий спір, який виник у спірних правовідносинах, не підлягає розгляду судом у порядку цивільного судочинства, оскільки спірні правовідносини стосуються майна, на яке накладено арешт в рамках кримінального провадження та регулюються главою 17 КПК України 2012 року. Тобто, заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Крім того, зазначає, що Національна поліція України не є належним відповідачем у даній справі, оскільки не є стороною кримінального провадження № 0001609, а також арешт на спірне майно накладений не постановою слідчого, а ухвалою слідчого судді.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомлені по вручення поштового відправлення (а.с.89, т.7). Також колегія суддів враховує, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив розглянути справу без його участі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення 27 травня 2022 року апеляційним судом судової повістки на її офіційну електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначену нею у письмовому клопотанні від 08 грудня 2021 року (а.с.1-10, 80, т.7), яка 27 травня 2022 року була доставлена на вказану електронну адресу (а.с.82, т.7).

Також ОСОБА_2 повідомлялась апеляційним судом про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки на зазначену нею адресу її місця проживання: АДРЕСА_2 (а.с.80, т.7).

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась апеляційним судом шляхом направлення судової повістки на зазначену нею у позові адресу її місця проживання: АДРЕСА_3 (а.с.80, т.7).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленні по вручення поштового відправлення (а.с.88, т.7).

Представники відповідачів ПП «НІКА» та ТОВ «КЛЕСТ», а також відповідач ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись апеляційним судом шляхом направлення судових повісток на наявні в матеріалах справи адреси їх місцезнаходження та місця проживання, а саме, ПП «НІКА» і ТОВ «КЛЕСТ» - за адресою: 65000, місто Одеса, вул.Грушевського, 41, а ОСОБА_5 - за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.80, т.7).

15 червня 2022 року та 29 червня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду повернулись конверти із судовими повістками, направлені на вказані вище адреси ПП «НІКА», ТОВ «КЛЕСТ» та ОСОБА_5 , з відмітками пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.92-97, т.7).

Крім того, повідомлення позивача ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_2 , позивачки ОСОБА_3 та відповідачів ПП «НІКА», ТОВ «КЛЕСТ», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про дату, час і місце розгляду справи було розміщене 26 травня 2022 року на офіційному веб - сайті Київського апеляційного суду та перебувало у вільному доступі (а.с.84-85, т.7).

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи (п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України).

Згідно з п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивач ОСОБА_1 , його представник - ОСОБА_2 , позивачка ОСОБА_3 та відповідачі ПП «НІКА», ТОВ «КЛЕСТ», ОСОБА_4 і ОСОБА_5 повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду справи належним чином.

Також колегія суддів враховує, що позивачка ОСОБА_3 не виявила зацікавленості в розгляді даної справи у суді апеляційної інстанції та не зверталась до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду справи, що є підставою для настання процесуальних наслідків з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» «Каракуца проти України» (2017 рік), «Пономарьов проти України» (2008 рік) про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Водночас колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Дана справа не знаходить свого вирішення близько шести років, що не відповідає встановленим процесуальним законом строкам і свідчить про порушення розумних строків її розгляду.

З огляду на викладене, з урахуванням балансу інтересів сторін та з метою дотримання передбачених законом розумних строків розгляду справи, а також враховуючи, що учасники справи зобов`язані цікавитись провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності нез`явившихся учасників справи,які повідомлені про розгляд справи, зважаючи на те, що за вимогами ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника Національної поліції України- Грімової Г.М., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до положень ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001609 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, відповідно до якого 12 квітня 2014 року ОСОБА_2 передала ОСОБА_8 підроблену постанову про зняття з розшуку автомобіля «Тойота Корола», державний номерний знак НОМЕР_1 , видану начальником Другого Київського відділу ДМС ОМУЮ, відбиток печатки на якій згідно з висновком експерта виконано за допомогою лазерного принтеру, а також за ч.4 ст.190 КК України, відповідно до якої до Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області надійшла заява ОСОБА_9 , що 23 листопада 2012 року ОСОБА_2 шляхом зловживання її довірою, під приводом оформлення правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_5 , шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_9 у розмірі 75 000 доларів США (а.с.157-158, т.1).

20 січня 2015 року в рамках кримінального провадження № 0001609 в належній ОСОБА_1 на праві власності квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області Сорокою І.О., прокурором прокуратури Київського району міста Одеси Бондаренко Д.Г. проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 19 січня 2015 року (а.с.159-161, т.1).

Під час проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено майно, а саме: фреска «Маdоnnа» (настінна картина); принтер CANON 4320; лампи BUGGY; люстра з підвісками NERVILAMP; люстра з фарфоровими янголами, колір білий із золотом та кобальтовими елементами LAMPDARIO; люстра з підвісками STILLUX; годинник KERAMA MARAZZI; принтер CANON MF 4350 D; підсвічники KERAMA MARAZZI; 19 жіночих суконь; жіночі кофти в кількості 6 штук; шуба білого кольору «Софт Голд»; шкіряна куртка та штани «Луи Виттон»; шкіряна сукня «МакКуин»; фотоапарат Сони 7584260 рожевого кольору; годинник фірми «Армани»; ювелірні вироби (дві застібки для сорочки із діамантами та сапфірами, 1 золотий ланцюжок, один золотий хрестик діамантами, дві золоті сережки у вигляді листя оливи, одне кільце у вигляді листя оливи, одне намисто з перлів білого кольору із застібкою з золота, дві сережки з перлами білого кольору із застібками із золота, один браслет із білого золота зроблений у вигляді квітів ромашок із напівкоштовними каменями білого кольору, одне кільце з білого золота у вигляді рози, один золотий хрестик, браслет із перлів білого кольору з великою розою рожевого кольору); прикраси виробництва компанії Swarovski (2 сережки із кристалами блакитного кольору, один ланцюжок сріблястого кольору із великим блакитним камінням, дві сережки жовтого кольору із чорним камінням, один браслет із металу жовтого кольору із чорним камінням та чорною вставкою, дві сережки із розовим камінням з металу сріблястого кольору, один браслет із розовим камінням з металу сріблястого кольору, дві сережки з прозорим та рожевим камінням, один браслет із прозорим та рожевим камінням, одне намисто із прозорим та рожевим камінням, одна брошка у вигляді рози із прозорим камінням, одне кільце із металу сріблястого кольору із різнокольоровим камінням, одна брошка у вигляді метелика із камінням рожевого кольору, дві сережки чорного кольору) (а.с.164-169, т.1).

За клопотанням слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області Сороки І.О. від 21 січня 2015 року, яке погоджене прокурором прокуратури Київського району міста Одеси Бондаренко Д.Г., ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста від 22 січня 2015 року накладено арешт на вилучене під час обшуку майно, оскільки вказані предмети можливо зберегли на собі сліди злочину, набуті в результаті його вчинення, або є предметами кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом (а.с.153-156, т.1; а.с.25-27, т. 2).

Вказана ухвала слідчого судді Київського районного суду міста від 22 січня 2015 року про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно є чинною.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 30 січня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_2 - адвоката Перової К.Ю. про зняття арешту з майна, що вилучено під проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.162-163, т.1).

З вироку Київського районного суду міста Одеси від 06 вересня 2016 року у справі № 520/4663/15-к за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.4 ст.190 КК України, вбачається, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 22 січня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000269, на майно, з якого просять позивачі зняти арешт, вилученого під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , яке визнано речовими доказами, передане на відповідальне зберігання до складських приміщень ПП «Ніка» та ПП «Клест» для забезпечення наступної конфіскації майна (а.с.55-61, т.4).

Установлено, що на час розгляду даної цивільної справи у суді вказаний вище вирок Київського районного суду міста Одеси від 06 вересня 2016 року не набрав законної сили.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вказували, що вони є власниками майна, яке необґрунтовано вилучене під час проведення обшуку, та на яке накладено арешт у кримінальному провадженні № 0004412 від 29 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченою ч.4 ст.190 КК України на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 22 січня 2015 року і позивачі не є фігурантами цього кримінального провадження, у зв`язку з чим порушується їх право власності на належне їм майно.

Вирішуючи справу по суті та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із недоведеності заявлених позовних вимог.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч.1 та 3 ст.3 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст.19 ЦПК України).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 202/5044/17, від 28 листопада 2018 року у справі № 636/959/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 640/17552/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 202/1452/18, від 11 вересня 2019 року у справі № 504/1306/15-ц, викладений правовий висновок та зазначено про те, що в разі накладення арешту за КПК України 2012 року на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) викладено такий висновок: «Частиною першою статті 1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України 2012 року. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.1 ст.174 КПК України 2012 року).

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначене судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч.4 ст.174 КПК України 2012 року).

Частинами 3 та 4 ст.174 КПК України 2012 року урегульовано порядок вирішення питання про скасування арешту майна у таких випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 ч.1 ст.3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (ст.ст. 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому ч.2 ст.174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні».

У даній справі позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не є учасниками кримінального провадження № 0004412 від 29 жовтня 2014 року і просять визнати за ними право власності та звільнити з-під арешту майно, на яке накладено арешт у цьому кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 22 січня 2015 року.

Отже, враховуючи, що арешт на спірне майно накладено в кримінальному провадженні за правилами КПК України 2012 року та враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №727/2878/19 (провадження № 14-516цс19), питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року, необхідно розглядати за правилами кримінального судочинства.

Аналогічного висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 15 червня 2022 року у справі № 932/6853/20 (провадження № 61-20710св21).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції не звернув уваги на їх зміст і належним чином не дослідивши питання юрисдикційності спору, помилково відмовив у задоволенні клопотання представника Національної поліції України- Грімової Г.М. про закриття провадження у справі та розглянув справу по суті в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255, ч.ч.1,2 ст.377 ЦПК України, оскільки питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року, необхідно розглядати за правилами кримінального, ане цивільного судочинства.

Тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Національної поліції України, приватного підприємства «НІКА», товариства з обмеженою відповідальністю «КЛЕСТ», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту- закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: