Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та зміни черги у спадкуванні,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів у якому просить визнати за позивачем, як спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування майна, а саме 1/3 частки квартири за адресою - АДРЕСА_1 , спадкодавця ОСОБА_5 у першій черзі.

В обґрунтування позову покликається на те, що із померлим ОСОБА_5 перебували у шлюбних відносинах із 1983 року по 1993 рік. Від шлюбних відносин народився син. Після припинення шлюбу продовжували проживати в вищезазначеній квартирі та вести спільне господарство. У 1998 році дана квартира була приватизована в рівних долях на померлого, позивача та їх спільного сина. Померлий був інвалідом другої групи, а відтак здійснювала опікувалась (турбувалась, допомагала) за ним, займалась справами по господарству. У 2017 році ОСОБА_5 помер. Після його смерті заведено спадкову справу, де спадкоємцями були його син, двоє онуків від дочки померлого та його батько, який відмовився від прийняття спадщини на користь онуків. Вважає, що наявні підстави передбачені ст. 1259 ЦК України для одержання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, які мають право на спадкування. Просить позов задовольнити.

Відповідачами не подано до суду відзиви, які б містили заперечення на позов.

22 квітня 2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження.

06 травня 2021 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями. Головуючим суддею визначено Якимець О. І.

14 травня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження.

26 січня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги повністю та просила позов задовольнити з підстав, які викладені у ньому.

У судове засіданні відповідачі та представник третьої особи не з`явились, хоча повідомлялись про дату, час та місце цього засідання. Суд, з урахуванням думки представника позивача, вважає за можливе провести розгляду справи у відсутності осіб, що не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували у шлюбних відносинах з 11 червня 1983 року, які припинені 01 липня 1993 року. Дані обставини підтверджено копіями свідоцтв про укладення шлюбу та про розірвання шлюбу /арк. спр. 16, 17/.

Від шлюбних відносини у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /арк. спр. 13/.

ОСОБА_5 та членам його сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у рівних долях належала квартира АДРЕСА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло /арк. спр. 18/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Після його смерті Чотирнадцятою київської державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 300/2017 від 25 травня 2017 року.

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулись: ОСОБА_6 (син), ОСОБА_7 (батько померлого), ОСОБА_3 (онук), ОСОБА_4 (онука). В межах законодавчо встановленого строку батько померлого відкликав заяву про прийняття спадщини на користь онуків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Дані обставини встановлено із копії спадкової справи № 300/2017 заведеної 25 травня 2017 року.

Позивач наводить аргументи про те, що входила б до четвертої черги спадкоємців, адже проживала зі спадкоємцем однією сім`єю, опікувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, а відтак у відповідності до ст. 1259 ЦК України має право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 21 постанови Пленуму Пунктом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судовому практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (постанова Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 202/5003/16-ц (провадження № 61-44809св18).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач наводить аргументи про те, що спільно проживали із померлим в одній квартирі, вели спільне господарство, за життя постійно опікувалась ОСОБА_5 , утримувала квартиру, купувала ліки та харчі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надала суду показання про те, що є знайомою сім`ї позивача, знає цю сім`ю протягом 30 років, чоловік позивача мав складний характер, однак після розлучення вони і далі проживали в одній квартирі, позивач готувала та доглядала за колишнім чоловіком, а коли він захворів то позивач до останніх днів здійснювала догляд за ним.

Оцінюючи показання цього свідка, суд вважає, що такі не є достатніми доказами для встановлення факту проживання однією сім`єю, а тільки підтверджують факт проживання позивача з померлим ОСОБА_5 в одній квартирі, надання йому допомоги та здійснення за ним догляду.

Допитана у судовому засіданні позивач ОСОБА_2 як свідок надала суду показання про те, що після припинення шлюбних відносин із померлим надалі проживали у спірній квартирі однією сім`єю, вели спільне господарство, купляла продукти, ліки, опікувалась ОСОБА_5 оскільки він був людиною з інвалідністю.

Суд оцінює показання позивача як свідка у сукупності із іншими дослідженими у справі доказами та прийшов до переконання про те, що обставини наведені у показаннях позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки наявні в матеріалах справи докази даних обставин не підтверджують, а вказують лише на те, що позивач проживала в квартирі з померлим тривалий час, допомагала йому, оскільки він був людиною з інвалідністю.

При цьому, суд зазначає, що самі по собі показання свідків, не є достатніми доказами для встановлення обставин проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Разом із тим, позивачем не доведено доказами реальності сімейних відносин, наявності спільного бюджету з померлим, їх спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, домовленостей про порядок користування житловим приміщенням.

Щодо твердження позивача про перебування померлого ОСОБА_5 у безпорадному стані у зв`язку із чим опікувалась ним, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Таким чином, для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

У пункті 6 Постанови №17 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд установив, що ОСОБА_5 був інвалідом ІІ групи загального захворювання та не здатний був до регулярної профдіяльності, що підтверджено довідкою МСЕК від 12 лютого 2003 року серії КИ-1 № 051705 /арк. спр. 21/.

Інших медичних документів, які б підтверджували безпорадний стан померлого, надання померлому медичної допомоги, здійснення за ним нагляду суду не подано.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Належних та допустимих доказів на спростовання наведеного позивачем надано не було, клопотань щодо проведення будь-яких експертиз не заявлялося.

Відтак, суд прийшов до переконання про те, що позивачем не подано доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України дійсного перебування у фактичних шлюбних відносинах із спадкодавцем, який знаходився у безпорадному стані та потребував опікування, а відтак у позові про визнання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги необхідно відмовити за недоведеністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а відтак сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду необхідно покласти на останнього.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 81, 141, 259, 265, 273, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та зміни черги у спадкуванні - відмовити.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 );

відповідач ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 );

третя особа Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора (місцезнаходження - місто Київ, просп. Правди, будинок № 33, ).

Повне судове рішення складено 15 липня 2022 року.

Суддя О. І. Якимець