ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1305/22 Справа № 182/5775/20 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

04 січня 2022 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду Бондар Я.М., ознайомившись із апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

14 грудня 2021 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 на зазначене вище судове рішення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2021 року витребувані з Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області матеріали цивільної справи, які надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 30 грудня 2021 року.

Згідно ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга позивачем подана зі значним пропуском процесуального строку, при цьому позивач порушує питання про поновлення пропущеного процесуального строку, посилаючись на те, що копію оскаржуваного судового рішення вона отримала в суді першої інстанції лише 08 листопада 2021 року, на підтвердження чого надала до апеляційної скарги копію оскаржуваного судового рішення з відміткою про працівника суду про виготовлення копії судового рішення 08.11.2021.

Проте, вирішуючи питання про поновлення пропущеного процесуального строку, судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції після ухвалення судового рішення надсилав на адресу позивача, зазначену у позові копію заочного рішення, однак рішення не було вручено адресату та поштове відправлення повернулося до суду першої інстанції 31.08.2021 року з відміткою поштового відділення : «повертається, адресат відмовився» (а.с.34).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалів часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана зі значним пропуском строку, клопотання про поновлення строку належним чином не обгрунтоване, подану апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати скаржнику строк для подачі клопотання про поновлення строку з обґрунтуванням причин пропуску процесуального строку.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху для усунення зазначених недоліків та роз`яснити скаржнику, що у разі не усунення недоліків, у разі, якщо не буде подано клопотання про поновлення строку або підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнанні неповажними, суд відмовить у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст.185, 356, 357 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року, залишити без руху, для чого надати строк, який не може перевищувати десяти днів з дати отримання копії ухвали, для усунення названих вище недоліків.

Попередити скаржника, що на випадок невиконання даної ухвали в установлений строк, у разі, якщо не буде подано клопотання про поновлення строку або підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнанні неповажними, суд відмовить у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.М. Бондар