Справа № 127/2-4879/2010
Провадження 6/127/219/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Волхової М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці подання головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Літвінової Маргарити Вікторівни про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Літвінової М.В. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 , в якому ініціатор подання просить суд надати їй дозвіл на примусове проникнення до квартири по АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану та опису 1/3 частки квартири, що належить ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Центральному відділі ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) перебуває виконавче провадження №25912268 з примусового виконання виконавчого листа №2-4879, виданого 28.10.2010 року Вінницьким міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 21.06.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.05.2022 року становить 87 408,00 гривень. В ході здійснення заходів примусового виконання вказаного виконавчого листа державному виконавцю стало відомо, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.08.2008 року за боржником зареєстровано 1/3 частку квартири по АДРЕСА_1 . Спроби виконавця описати на накласти арешт на 1/3 частку квартири по АДРЕСА_1 виявилося безрезультатним у зв`язку з тим, що боржник відмовився допустити державного виконавця до квартири. у державного виконавця немає реальної можливості провести перевірку майнового стану боржника, що унеможливлює проведення виконавчих дій щодо перевірки майнового стану, опису та арешту майна боржника та виконання рішення про стягнення аліментів, оскільки доходів боржник не має.

У судове засідання державний виконавець Літвінова М.В. не з`явилася, була повідомлена про день, час та місце розгляду подання шляхом направлення судового виклику на офіційну електронну адресу відділу ДВС.

Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки державний виконавець не з`явилася у судове засідання.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи, або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця; суд розглядає подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Згідно п.13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Судом встановлено, що 28.10.2010 року Ленінським районним судом м.Вінниці видано виконавчий лист №2-4879 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 21.06.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначений виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Центральному відділі ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (ВП №25912268).

Боржник ОСОБА_1 допустив виникнення заборгованості за сплати аліментів, яка станом на 31.05.2022 року склала 87 408,00 гривень.

В результаті виконавчий дій державний виконавець встановила, що у боржника ОСОБА_1 відсутні рахунки, відкриті у банках та інших фінансових установах, відсутні зареєстровані на його ім`я автомобілі.

Зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.08.2008 року державний виконавець встановив, що боржник ОСОБА_1 є власником 1/3 частки квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 . За вказаною адресою державний виконавець 26.05.2022 року здійснила вихід, про що склала акт, згідно якого боржник відмовився допустити до квартири, чим перешкоджає вчиненню виконавчих дій. Такі дії боржника зумовили звернення державним виконавцем до суду з цим поданням.

Вирішуючи вимоги подання по суті суд зважає на наступне.

Недоторканість житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311ЦК передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1,2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п.2 ст.29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 лютого 2021 року по справі № 761/37339/19(провадження № 61-4115св20) зазначив, що: «вирішення питання про примусове проникнення до житла віднесено до компетенції суду. Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів. Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій»

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують неможливість виконання рішення суду іншим чином.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем вчинено ряд дій у межах виконавчого провадження, зокрема, витребувано та отримано інформацію про наявні рахунки боржника та зареєстровані автомобілі, доказів проведення інших виконавчих дій матеріали подання не містять.

На переконання суду, вчинення такої обмеженої кількості зазначених виконавчих дій не можна вважати вичерпанням державним виконавцем всіх можливостей, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», для встановлення матеріального стану боржника ОСОБА_1 та спонукання останнього належним чином сплачувати аліменти (виконувати рішення суду).

Крім того, суд зазначає, що додана до матеріалів подання копія свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.08.2008 року, не може вважатися належним доказом актуального перебування у власності боржника ОСОБА_1 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Належним доказом такої обставини може бути актуальний витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який матеріали подання не містять або актуальна інформація з КП ВМБТІ щодо права боржника на нерухоме майно, якщо право власності на частку в нерухомому майні боржником у виконавчому провадженні в Реєстрі не зареєстровано.

Окрім зазначеного матеріали подання не містять доказів реєстрації та фактичного проживання боржника за даною адресою та знаходження за цією адресою належного боржнику майна.

З огляду на викладене, суд вважає подання не обґрунтованим, а його доводи не доведені достатніми доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст. 260, 353, 354, 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Літвінової Маргарити Вікторівни про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: