ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/30592/21

Провадження № 22-ц/4820/1267/22

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 березня 2022 року, суддя Мазурок О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТДВ «Страхова компанія «Кредо», (далі Страховик), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову вказав, що 05.02.2021 року відповідач ОСОБА_2 , відповідальність якої застрахована у Страховика, керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1 , допустила зіткнення з автомобілем AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_2 Республіки Польща під керуванням ОСОБА_1 , чим заподіяла останньому матеріальний збиток. Вину ОСОБА_2 визнала, склавши з позивачем повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (євро протокол) від 05.02.2021 року. Заяву про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 подав Страховику 18.02.2021 року, однак йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю у нього права на одержання страхового відшкодування, оскільки відповідно до наданих документів власником автомобіля AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , резидент Польської Республіки. При цьому запропоновано подати до страхової компанії довіреність на підтвердження права представника на отримання відшкодування.

Такі дії Страховика ОСОБА_1 вважає неправомірними, у зв`язку з чим просив стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» вартість проведеного відновлювального ремонту, які було ним сплачено ФОП ОСОБА_4 в сумі 60010,54 грн. Також просив стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду, яка заподіяна йому внаслідок страждань, порушення звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для відновлення порушеного права, яку позивач оцінив в розмірі 10000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.03.2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТДВ СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 60010, 54 грн. майнової шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

На обґрунтування своїх висновків суд зазначив, що вимоги до ТДВ СК «Кредо» є правомірними, оскільки факт настання страхового випадку, наявність права на відшкодування шкоди та її розмір позивачем доведено.Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходив з того, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразилися у пошкодженні належного позивачу транспортного засобу, йому завдано моральної шкоди розмір якої суд в 1000 грн.

В апеляційній скарзі Страховик просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про залишення без задоволення позовних вимог щодо страхового відшкодування майнової шкоди.

В обґрунтування скарги вказав, що ОСОБА_1 не надав страховій компанії документів на підтвердження наявності у нього права власності на пошкоджений автомобіль на дату скоєння ДТП або документ, який підтверджує його право на отримання страхового відшкодування. Наявність укладеного письмового договору про купівлю транспортного засобу у нерезидента без реєстрації відповідного права на транспортний засіб у відповідних органах, позбавляє позивача відповідного права на отримання страхової виплати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що він є потерпілим та надав повний перелік документів, які свідчать про законне володіння та користування пошкодженим автомобілем, у зв`язку з чим просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що Страховиком рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не оскаржується, апеляційний суд в частині цих вимог перегляд рішення суду не здійснює.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 05.02.2021 року в м. Хмельницький по Проспект Миру відбулася дорожньо-транспортного пригода за участю транспортного засобу AUDI A6, VIN-код НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу CHEVROLET AVEO, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Зазначена дорожньо-транспортного пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 05.02.2021 року, спільно складеним учасниками ДТП та сторонами не оспорюється.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля CHEVROLET AVEO ОСОБА_2 була застрахована у Страховика згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/0436618 від 06.08.2020 року.

Згідно з реєстраційним паспортом (технічний паспорт) Республіки Польща № НОМЕР_4 , транспортний засіб AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_5 .

Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного у простій письмовій формі між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від 20.08.2018 року, ОСОБА_1 купив а ОСОБА_7 продала транспортний засіб AUDI A6, VIN-код НОМЕР_3 , 1999 року випуску, та передала в день укладення договору свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 .

18.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Страховика з повідомленням про настання страхового випадку, а 02.03.2021 року подав заяву на виплату страхового відшкодування за наслідками ДТП, яка сталася 05.02.2021 року.

13.05.2021 року листом вих. №2775 Страховиком було повідомлено позивача про те, що ним не було надано документа на підтвердження його права на звернення до страхової компанії про виплату страхового відшкодування за участі транспортного засобу AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності особі нерезиденту, ОСОБА_8 . Запропоновано надати належним чином посвідчену довіреність від власника транспортного засобу на одержання відповідної виплати.

Згідно з актом виконаних робіт №A038 від 04.10.2021 року, складеним ФОП ОСОБА_4 та квитанції до прибуткового кассового ордера №1 від 04.10.2021 року, ОСОБА_1 сплатив за проведення відновлювального ремонту 60010,54 грн.

Державна реєстрація транспортного засобу AUDI A6, VIN-код НОМЕР_3 , проведена 09.10.2021 року на ім`я ОСОБА_1 , д.н.з. НОМЕР_5 .

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (далі Закон), встановлено, що володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (пункт 1.4. статті 1).

Наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах (пункт 1.5. статті 1 Закону).

Згідно з пунктом 1.6. статті 1 Закону, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до пункту 1.7. статті 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно з пунктом 22.1. статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 35.1. статті 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно з пунктом 35.2. статті 35 Закону, до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Пунктом 37.1. статті 37 Закону передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, має абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа з-поміж тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до пункту 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року, №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14.

Встановивши, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, виданого іноземною державою, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач має право на відшкодування завданої шкоди, незважаючи на те, що станом на час ДТП він не був власником пошкодженого в результаті ДТП автомобіля (постанова Верховного Суду від 24.03.2021 року у справі № 755/2656/19, від 07.11.2018 року у справі № 200/21325/15-ц).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що автомобіль AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на час виникнення ДТП належав ОСОБА_9 , а не позивачу, оскільки останній відповідно до спеціального порядку набуття права власності на транспортні засоби своє право власності не зареєстрував, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки ОСОБА_1 , правомірно володіючи відповідним автомобілем, незалежно від того чи зареєстроване право власності на цей транспортний засіб на його ім`я, має право на відшкодування завданої шкоди, як особа, яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом та якій було завдано збитків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачем не було надано судам першої та апеляційної інстанцій доказів, які б підтверджували незаконне заволодіння транспортним засобом водієм ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, на основі повно і всебічно встановлених обставин справи, правильно визначившись із правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з Страховика на користь ОСОБА_1 майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 60010,54 грн., який Страховиком не спростовано.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова