Провадження № 2/493/100/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2022 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі

головуючого-судді Тітової Т.П.

за участю секретаря Сирота О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою від 17.03.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для виправлення недоліків.

14.04.2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява про виправлення недоліків.

Ухвалою від 27.05.2020 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 06.11.2016 року відповідач ОСОБА_2 , керуючитранспортним засобом «Toyota Carina E» державний знак НОМЕР_1 , рухаючисьпо вул. Середньофонтанська дорога з боку вул. Пирагівська, маючи намір здійснити поворот ліворуч на вул. Семінарську, в порушення п. п. 2.3.б, 8.4.б, 10.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки, не виконав вимоги дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», перед початком зміни напрямку руху не переконався , що це буде безпечно і не створить перешкоди для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Renault Logan» державний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку по вул. Середньофонтанська, після чого автомобіль «Renault Logan» продовжив рух, здійснивши виїзд на вул. Семінарська, де здійснив зіткнення з автомобілем «Асurа» державний знак НОМЕР_2 , під його керуванням, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

07.11.2016 року було внесене до ЄРДР кримінальне провадження за № 0008511 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_2 .

Оскільки на час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 перед третіми особами була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (Поліс № АІ8610547) позивач, як потерпіла сторона, 15.11.2016 року звернувся до цієї страхової компанії з заявою про настання страхового випадку.

За наслідками звернення до страхової компанії, 15.11.2016 року йому було видано первинний перелік документів та повідомлення про необхідність надання пошкодженого транспортного засобу для його огляду працівниками страхової компанії.

На виконання вказаної вимоги він надав на огляд пошкоджений транспортний засіб, проте йому не повідомили розмір матеріальної шкоди, а також не надали копію цього звіту, мотивуючи тим, що це власність страхової компанії, та запропонували чекати рішення суду або іншого документу, зі змісту якого вбачалося б, що у ДТП винний саме ОСОБА_2 , тобто особа, яка придбала поліс в цій страховій компанії.

Постановою слідчого від 26.05.2018 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0008511 від 07.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_2 закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2018 року по справі № 520/13037/18 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Отримавши постанову Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2018 року він 03.12.2018 року надав її ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», з метою отримання страхової виплати, на яку він чекав більше двох з половиною років.

Листом від 03.01.2019 року страхова компанія відмовила у здійсненні страхової виплати, оскільки ДТП мала місце 06.11.2016 року, а із заявою про страхове відшкодування він звернувся 03.12.2018 року, тобто після спливу одного року з моменту скоєння ДТП.

Таким чином з урахуванням викладених обставин, а саме: наявність вини ОСОБА_2 , наявність у нього полісу № АІ8610547 придбаного у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», позивач просить стягнути з останнього шкоду у розмірі 10623,88 грн., яка знаходиться в межах ліміту.

Крім того, позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, пов`язаних зі стресом від аварії, втрати часу на відновлення порушеного права, численні поїздки до страхової компанії, на СТО, витраченні часу на проведення експертиз, на пошук фахівця права, виникненням труднощів у пересуванні, додаткових витрат на таксі. В зв`язку з чим просив стягнути з ОСОБА_2 5000 грн. у якості моральної шкоди.

Позивач та його представник в судові засідання не з`являлись, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності його довірителя ОСОБА_1 , позов підтримав в повному обсязі та зазначив, що 15.11.2016 року він вперше звернувся з заявою про настання страхової події внаслідок чого отримав первинний перелік документів та повідомлення про необхідність надання пошкодженого транспортного засобу для його огляду працівниками страхової компанії, а 03.12.2018 року вдруге звернувся до страхової компанії після того, як отримав постанову Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2018 року. Крім того зазначив, що він є юридично не обізнаний та те, що він двічі подав заяву про настання страхової події нічого не змінює, оскільки вперше заява була подана в передбачений законом строк.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання, що було призначено на 29.11.2021 року не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Конверти з копією ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками та судовою повісткою повернулися на адресу суду 16.11.2021 року та 23.11.2021 року з довідками Укрпошти з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи призначених на 20.12.2021 року та 06.01.2022 року шляхом оголошення на офіційному сайті Балтського районного суду Одеської області.

Представник відповідача - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Однак 28.04.2021 року від представника відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що ПрАТ «УПСК» позовні вимоги не визнає та вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ДТП мала місце 06.11.2016 року, а із заявою на виплату страхового відшкодування позивач звернувся лише 03.12.2018 року, тобто після спливу одного року з моменту скоєння ДТП, тому компанією прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування на підставі п.п 37.1.4. п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.11.2016 року о 16:15 год. по вул. Середньофонтанська дорога та вул. Семінарська в м. Одеса між автомобілем «Toyota Carina E» державний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобілем «Renault Logan» державний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобілем «Асurа» державний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

15.11.2016 року ОСОБА_1 було видано первинний перелік документів, які мають бути ним надані для прийняття рішення про визнання або невизнання події страховим випадком за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та повідомлення про необхідність надання пошкодженого транспортного засобу для його огляду працівниками страхової компанії, що підтверджується їх копіями.

З копії постанови про закриття кримінального провадження від 26.05.2018 року вбачається, що кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0008511 від 07.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2018 року по справі № 520/13037/18 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що підтверджується копією постанови.

Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Так, правовідносини, що виникли між позивачем та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не є деліктними, отже, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має пріоритет і розмір страхового відшкодування визначається на підставі цього Закону.

У п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

П.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Відтак, право отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань виникає виключно за умови подання потерпілим у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до п.п. 37.1.4. п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

При цьому зазначений у п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 03.10.2018 у справі № 753/5293/16-ц, від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15, від 05.02.2020 року у справі № 748/1893/18, підстав відступати від яких суд не вбачає.

Оскільки вищевказана ДТП сталася 06.11.2016 року, а позивач звернувся із заявою про страхове відшкодування лише 03.12.2018 року, тобто після пропуску строку на звернення з заявою про страхове відшкодування, встановленого п.п. 37.1.4. п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач дійсно 15.11.2016 року подавав заяву до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» саме про страхове відшкодування заподіяної його майну шкоди, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальної шкоди необхідно відмовити.

Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, то суд зазначає.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що позивач зазнав певних душевних страждань внаслідок ДТП, суд вважає, що підлягає стягненню сума моральної шкоди. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння душевних страждань та вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1536,80 грн., який він просить стягнути з відповідачів на свою користь.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги наведені норми закону та враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому з ОСОБА_2 слід присудити стягнення понесених позивачем судових витрат з оплати судового збору в пропорційному відношенні до задоволених вимог у розмірі 491,81 грн. (5000 грн. ? 1536,80 грн. ? 15623,88 грн.)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 22, 1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 23, 28, 76, 77, 81, 33, 141, 258, 263-265, 268, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., а також судовий збір у розмірі 491,81 грн., а всього: 5491,81 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено06.01.2022 року.

СУДДЯ