Ухвала

10 січня 2022 року

м. Київ

справа № 443/398/15-ц

провадження № 61-15275ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року, рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року, постанову Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року

та постанову Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство закордонних справ України, Жидачівська районна державна адміністрація, Перша Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року, рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 05 січня

2021 року, постанову Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року

та постанову Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано заявнику: зазначити дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується, та подати відповідні докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції; зазначити конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України. Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

Копія ухвали суду касаційної інстанції від 27 вересня 2021 року направлена на адресу заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 (квартира

АДРЕСА_1 ), яка зазначена

в матеріалах касаційної скарги, та отримана 06 жовтня 2021 року,

що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2021 року продовжено

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , строк для усунення недоліків касаційної скарги, викладених в ухвалі Верховного Суду від 27 вересня 2021 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

Копія ухвали суду касаційної інстанції від 18 листопада 2021 року направлена на адресу заявника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), яка зазначена в матеріалах касаційної скарги, та отримана 07 грудня 2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які долучені до матеріалів касаційного провадження.

Також ухвала суду касаційної інстанції від 18 листопада 2021 року направлена на адресу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (квартира

АДРЕСА_1 ), яка зазначена

в матеріалах касаційної скарги, та отримана 06 грудня 2021 року,

що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.

У грудні 2021 року на виконання вимог ухвали суду від 18 листопада

2021 року від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, в якій заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин.

Заявник також посилається на те, що вона є учасником війни, особою з інвалідністю ІІ групи, громадянкою поважного віку, 1933 року народження. У січні 2021 року ОСОБА_1 захворіла на COVID-19 та була госпіталізована до реанімації КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня», у неї було виявлено SARS-CoV-2, вона перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується копією епікризу КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня». Також заявник вказувала, що вона перенесла важку форму COVID-19 з ускладненнями (двобічна пневмонія). При цьому, станом

на 09 вересня 2021 року (дату звернення з касаційною скаргою) режим карантину в Україні не скасовано.

Крім того, заявник вказувала, що повний текст постанов Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року заявнику не було вручено, оскільки судове засідання в суді апеляційної інстанції було проведено без участі заявника. Дата отримання повного тексту постанов Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року заявнику невідома, оскільки апеляційним судом недотримані вимоги, встановлені статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень.

Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Враховуючи, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України докази, які підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції додаються до касаційної скарги за їх наявності, а на час вирішення питання про прийняття касаційної скарги в розпорядженні Верховного Суду немає доказів, що спростовують доводи заявника про ненаправлення апеляційним судом копій оскаржуваних постанов, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 ,строку на касаційне оскарження ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року, рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року, постанови Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року. При цьому Верховним Судом враховано, що оскаржувані постанови апеляційного суду заявник не отримувала.

Проте, вимоги ухвали суду касаційної інстанції від 27 вересня 2021 року та від 18 листопада 2021 року виконані не в повному обсязі.

Як вбачається з касаційної скарги, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року, рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року, постанову Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року

та постанову Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року.

Підставою касаційного оскарження ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року заявник зазначає порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

Однак, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 ,

не вказує підставу касаційного оскарження рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року.

Таким чином, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що

укасаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах

2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник

ОСОБА_2 , узагальнено посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, зокрема, зазначає підставою касаційного оскарження судових рішень частину другу статті 389 ЦПК України.

Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: пункт 1 - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин;

пункт 2 - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення;

пункт 3 - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи;

пункт 4 - посилання на підстави, передбачені частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.

Цивільний процесуальний закон містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги, за умови дотримання яких касаційна скарга може бути прийнята судом до розгляду (стаття 392 ЦПК України). Положеннями цієї статті передбачено, що у касаційній скарзі повинні бути зазначені підстави касаційного оскарження.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , всупереч вимогам статті 392 ЦПК України не містить посилань на те, на якій із підстав, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, оскаржуються судові рішення у цій справі, та їх відповідного мотивування.

Верховний Суд роз`яснює заявнику положення статті 400 ЦПК України, відповідно до якої, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , узагальнено посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України.

Аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.

Виконання вищенаведених вимог необхідне для коректного зазначення підстав касаційного оскарження в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі.

Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених

у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Оскільки посилань на вказані випадки касаційна скарга не містить,

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , необхідно подати до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року

та постанови Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_1 ,

в інтересах якої діє адвокат Неїлик Г. М., строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: зазначити конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, та повідомити про це заявника.

Керуючись статтями 127, 390 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , строк на касаційне оскарження ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року, рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року, постанови Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року

та постанови Львівського апеляційного суду від 28 липня 2021 року.

Продовжити ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник

ОСОБА_2 , строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська