Дата документу 30.06.2022 Справа № 554/4883/22
Провадження № 2/554/2755/2022
У Х В А Л А

про залишення без руху

30 червня 2022 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Гольник Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,-

в с т а н о в и в:

Адвокат Тимошенко Д.В. звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позовна заява підписана представником позивача Тимошенком Д.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1 від 16.06.2022 року.

Ознайомившись з позовною заявою, поданою позивачем, та документами, доданими до неї, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Частиною першою статті 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представництво за своєю природою - це організаційне правовідношення, змістом якого є повноваження однієї особи (представника) діяти від імені, в інтересах іншої особи, яке виникає з договору, закону, акта органу публічної влади. Крім того, представництвом є діяльність представника, спрямована на реалізацію наданих йому повноважень. Змістом відносин представництва є повноваження, без яких останнє не може існувати. Як повноваження розуміють систему двох суб`єктивних прав представника, одне з яких є абсолютним, інше - відносним. Абсолютне право представника містить у собі можливість вчинення певних дій від імені та в інтересах особи, а відносне право полягає у тому, що представник вправі розраховувати на те, що всі юридичні наслідки, створені його діями, виникнуть лише для особи, яку він представляє, а не для самого представника.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За змістом частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Згідно з частиною другою статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини сьомої статті 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підписана представником адвокатом Тимошенко Д.В.

До позовної заяви додано ордер адвоката Тимошенко Д.В. на представництво інтересів ОСОБА_1 , в якому зазначено, що представництво інтересів здійснюється на підставі на договору про надання правничої (правової) допомоги №1 від 16.06.2022 року, проте даний договір не долучено до матеріалів позовної заяви.

Таким чином, відсутність договору про надання правничої (правової) допомоги №1 від 16.06.2022 року позбавляє можливості суд перевірити, чи не має представник позивача - адвокат Тимошенко Д.В. встановлені законом процесуальні перешкоди та обмеження для підписання та подання до суду позову про розірвання шлюбу від імені клієнта.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача в позові зазначає, що між сторонами досягнуто домовленості, що справа за позовом ОСОБА_1 буде розглядатись за зареєстрованим місце проживання позивача: АДРЕСА_2 , що підтверджується письмовими згодами позивача та відповідача, доданими до позовної заяви.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Проте, представником позивача до позовної заяви не долучені письмові докази щодо згоди подачі позовної заяви за місцем реєстрації позивача ОСОБА_1 , що позбавляє суд визначити чи підсудна дана позовна заява Октябрському районному суду м. Полтави.

Відповідно до ст.160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Позивач, посилаючись на те, що сторони проживають окремо, мають спільних дітей, які проживають з відповідачем, фактично не вказав чи існує спір між сторонами, не обґрунтував позовні вимоги про визначення місця проживання дітей, не зазначив та не долучив доказів на підтвердження всіх обставин.

При зверненні позивача з позовною вимогою про визначення місця проживання дітей до позову не надано акту обстеження умов проживання дітей та висновку про доцільність місця проживання дітей з позивачем, складених органом опіки та піклування за місцем проживання дітей.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Отже, відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позов вважається неподаним і повертається позивачу.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Гольник