Провадження №2/523/1184/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі, цивільну справу за позовом -

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення 1/2 частини вартості спільних транспортних засобів,-

Установив

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та з урахуванням всіх уточнень до позовної заяви просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартості спільних транспортних засобів: автомобілів марки «TOYOTA YARIS» 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та марки «HONDA CIVIC» 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 у сумі 112197 грн. 50 коп., одночасно визнавши одноособове право власності на вищезазначені транспортні засоби за ОСОБА_2 . Також при проголошенні рішення вирішити питання про стягнення судового збору у розмірі 1401 грн. 97 коп. на користь держави, стягнути з відповідача 8433 грн. 50 коп. витрат на оплату виготовлення висновку експерта та стягнути з відповідача 5000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вимог посилалась на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане 20.02.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежаном А.В., ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належать у рівних частках (по 1/2 частині кожній) два транспортних засоби: автомобіль марки «TOYOTA YARIS» 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль марки «HONDA CIVIC» 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Відповідно до Висновку експерта № 20-4897/4929, складеного 13 січня 2020 року, судовим експертом ОНДІСЕ Хоменко В. В., ринкова вартість автомобіля марки «TOYOTA YARIS», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 118919 грн. 00 коп., а вартість автомобіля марки «HONDA CIVIC», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , складає 161476 грн. 00 коп.

Як зазначила позивачка у своєму позові, обидва транспортні засоби перебувають у виключному користуванні відповідачки ОСОБА_2 . А позивачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має можливості користуватися цими транспортними засобами.

Вимога про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половини вартості спільних транспортних засобів з наступним визнанням їх виключною власністю відповідачки базується на диспозиції ч. 3 ст. 358 ЦК України, де сказано, що: «Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації», а також на ч. 1 ст. 362 ЦК України, в якій іде мова про те, що: «У разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів».

Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивачка просила захистити її порушене право та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На адресу суду 22 жовтня 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах якої виступає ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР про стягнення 1/2 частини вартості спільних транспортних засобів.

05 листопада 2019 р. (л.с.55) провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07 липня 2020 року призначено оціночно-автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Сектору автотоварознавчих досліджень Лабораторії автотехнічних, автотоварознавчих та спеціальних досліджень Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. (а.с. 147, 148).

19 січня 2021 року на адресу суду повернулась цивільна справа №523/16386/19 разом з Висновком експерта № 20-4897/4929 від 13 січня 2021 року та провадження судом відновлено ухвалою від 21 січня 2021 року. (а.с. 190).

Представником позивача-адвокатом Мирковічем В. Ю. надано на адресу суду клопотання про закінчення розгляду справи. Окрім того просив зазначене клопотання розглядати за його відсутності.(а.с. 245-247)

Представником відповідача - Коверга Г. В. надано клопотання про оголошення перерви у слуханні справи оскільки вона перебуває за межами міста Одеси. (а.с. 243).

Окрім того, матеріали справи (а.с. 68-70) містять відзив на позовну заяву від відповідача. Фактично на час подання відзиву (03 грудня 2019 року) визнавала частково позовні вимоги ОСОБА_1 та не заперечувала проти стягнення з неї 94030 грн. 73 коп. на користь позивачки та визнання за нею права особистої власності на спірні автомобілі.

Окрім того, представник позивача-адвокат Мирковіч В. Ю. разом з заявою про закінчення розгляду справи надав копію розписки з тексту котрої вбачається, що він підтверджує, що відповідачем ОСОБА_2 було передано позивачу ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1000 доларів США в якості часткового розрахунку по зазначеній справі. (а.с. 246).

Представник третьої особи органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР в судове засідання не прибув та про розгляд справи повідомлявся належним чином. Матеріали справи (а.с. 133) містять клопотання представника третьої особи про розгляд справи за відсутності третьої особи.

Щодо неявки сторони відповідача в судове засідання суд зазначає наступне.

Рівність сторін є одним з невід`ємних елементів поняття справедливого судового розгляду. Вона вимагає, аби кожна сторона бачила, що їй надано розумні можливості представити свій інтерес за умов, які не ставлять її у несприятливе становище, порівняно із супротивником (Ocalan проти Туреччини [ВП], § 140, Foucher проти Франції, § 34; Bulut проти Австрії; Faig Mammadov проти Азербайджану, § 19). Вона вимагає забезпечення справедливої рівноваги між сторонами і застосовується як до цивільних, так і до кримінальних справ.

Розумний характер тривалості провадження визначається відповідно до обставин справи, що вимагає оцінки в цілому (Boddaert проти Бельгії, § 36). Хоча окремі стадії провадження можуть провадитись з прийнятною тривалістю, проте загальна тривалість процесу може, однак, перевищити «розумний строк» (Добертен проти Франції, § 44).

Установивши невідповідність акта законодавства критерію «якість закону» суд, за загальним правилом, повинен тлумачити національне законодавство таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості та розумності (врахування при вирішенні публічно-правового спору загальних (суспільних) інтересів).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Викладене свідчить про можливість вирішення справи у відсутності відповідача.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане 20.02.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежаном А.В., ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належать у рівних частках (по 1/2 частині кожній) два транспортних засоби: автомобіль марки «TOYOTA YARIS» 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль марки «HONDA CIVIC» 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 . (а.с. 8).

Відповідно до Висновку експерта № 20-4897/4929, складеного 13 січня 2020 року, судовим експертом ОНДІСЕ Хоменко В. В., ринкова вартість автомобіля марки «TOYOTA YARIS», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 118919 грн. 00 коп., а вартість автомобіля марки «HONDA CIVIC», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , складає 161476 грн. 00 коп. (а.с. 166-189).

Загалом, згідно з вищезазначеним висновком, ринкова вартість зазначених автомобілів складає 280395 грн. 00 коп., 1/2 від цієї суми 140197 грн. 50 коп.

Згідно розписки відповідачем ОСОБА_2 було передано позивачу ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1000 доларів США /28000 гривень/ (по курсу 1 долар США = 28 гривень) в якості часткового розрахунку.

Залишок склав 112197 грн. 50 коп. (140197 грн. 50 коп. 28000 грн. 00 коп.).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

За положеннями статті 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

За змістом статті 364 ЦК України власник, який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі, і лише у зв`язку з неможливістю такого виділу або заборони такого виділу відповідно до закону він має право на компенсацію, яку може вимагати на підставі цієї норми права.

Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно.

Разом із цим, право співвласника на виділ частки зі спірного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок іншого співвласника сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається із дійсної вартості майна на час розгляду справи.

Обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимогу про виділ частки, і не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставить право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників й мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

За положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.

Позивач висловила в позові свою вільну та беззаперечну згоду на отримання від відповідача грошової компенсації за 1/2 частку вартості автомобілів та не заперечувала щодо припинення свого права власності на частку автомобілів з часу повного отримання такої компенсації.

На час розгляду спору сторони не укладали жодних договорів з приводу спірного майна, не узгоджували способу розподілу спірного майна в натурі та його вартості. Позивач позбавлена можливості здійснення своїх прав на спірне майно, оскільки не має доступу до транспортних засобів та фактично не володіє і не користується спільним майном.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд, врахувавши практику Верховного Суду, факт згоди позивачки на одержання грошової компенсації, а також те, що вона особисто не користується транспортними засобами, дійшов висновку про те, що спірні транспортні засоби є об`єктом їх права спільної часткової власності, а тому позивач має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної часткової власності на автомобілі і, як наслідок, припинення її права власності на спірне майно.

Враховуючи зазначене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні правомірними, такими що відповідають способу захисту прав та інтересів позивача, не порушують права та свободи відповідача, тому позов необхідно задовольнити у повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати виготовлення висновку експерта в загальному розмірі 8433 грн. 50 коп.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, між ОСОБА_1 та адвокатом Мирковічем Віктором Юхимовичем 28 травня 2021 року укладено угоду №16 про надання правової допомоги, а саме представництво та захист інтересів ОСОБА_1 . Згідно з п.9 вказаної угоди, гонорар адвоката орієнтовно складає 15000 гривень /а.с.202/.

Адвокат Мирковіч В. Ю просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Вказані витрати суд визнає судовими витратами на професійну правничу допомогу, які були необхідними для забезпечення розгляду вказаної справи, а також співмірними зі складністю справи, а тому заява представника позивача в частині їх розподілу між сторонами та стягнення з відповідача підлягає задоволенню та стягненню 5000 грн. з відповідача на користь позивача.

Окрім того, при пред`явленні позову, позивачка звільнялась від сплати судового збору, оскільки була неповнолітньою. Судовий збір котрий необхідно було їй сплатити складав 1401 грн. 97 коп. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, тому вищезазначений судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 3, 4-7,1-13, 17- 18, 109, 131,137, 141, 211, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення 1/2 частини вартості спільних транспортних засобів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 , половину вартості спільних транспортних засобів: автомобілів марки «TOYOTA YARIS» 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та марки «HONDA CIVIC» 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 у сумі 112197 грн. 50 коп., одночасно визнати одноособове право власності на вищезазначені транспортні засоби за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 , судові витрати судові витрати зі сплати виготовлення висновку експерта в загальному розмірі 8433 грн. 50 коп. та витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 , судовий збір у розмірі 1401 грн. 97 коп. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складно повне рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22 липня 2022 р.

Суддя