Справа № 212/4137/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

05 липня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого - судді Пустовіт О. Г., секретаря судового засідання Ігнатьєвої А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про визнання батьківства. В обґрунтування позову зазначає, що у 2014 році він познайомився з відповідачкою. Через деякий час їх відносини перейшли в більш близькі. Наприкінці червня 2017 року відповідачка повідомила, що вона вагітна та чекає на дитину. У весь період вагітності позивач проявляв турботу до відповідачки. ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки народилась дитина жіночої статі. Позивач визнавав її своєю донькою, відвідував її у пологовому будинку, виявляв турботу про неї, але не мав змоги забрати її з відповідачкою з пологового будинку, оскільки знаходився на службі у військовій частині (АТО). 01 лютого 2018 року відповідач зареєструвала доньку у Покровському районному у місті Кривому Розі відділі ДРАЦС Головного територіального управлінь юстиції у Дніпропетровській області по прізвищу матері, де був зроблений відповідний актовий запис № 156 про народження доньки ОСОБА_3 і видано на її ім`я свідоцтво про народження. Відомості про батька в актовому записі про народження доньки та в свідоцтві про її народження записані відповідно до вимог ч.1 ст.135 СК України, тобто по прізвищу матері дитини, а ім`я і по батькові батька дитини - по вказівці матері, що підтверджується свідоцтвом про народження доньки. Після того, як позивач звільнився з військової служби став відвідувати доньку, купувати усе необхідне для новонародженої дитини, гуляв з донькою, постійно турбувався про нашу доньку, створював всі необхідні умови для нормального розвитку дитини. Він запропонував відповідачці зареєструвати доньку на соє ім`я, але відповідачка відповіла відмовою. Для того, щоб підтвердити своє батьківство, позивач зробив тест ДНК. На підставі звіту тесту ДНК на батьківства від 09.03.2021, вірогідність його батьківства по відношенні до дитини ОСОБА_4 склала 99.9999992%. На підставі переліченого просить суд визнати його батьком дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також внести відповідні зміни до актового запису про її народження.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2022 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено досудового розгляду.

Позивач до судового засідання не з`явився надавши заяву з проханням провести розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_2 , будучи у встановленому порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, до суду повторно не прибула з невідомих причин. Від неї надійшов відзив в якому остання зазначає, що позовні вимоги не визнає, оскільки це буде суперечити інтересам дитини. Зазначає, що позивач не цікавився дитиною, а встановлення батьківства останньому необхідно для подальшого її шантажування для надання згоди на виїзд за межі країни. Також вказує на те, що позивач відхилявся від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини.

Представник відповідача, адвокат Книгницька Л.А. чотири рази поспіль надавала клопотання про відкладення розгляду справи. В останній заяві зазначила, що строк дії договору, який був укладений між нею та відповідачкою сплив, та не був пролонгований.

За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В той же час згідно із ч. 3 ст. 223 ЦПК, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

При цьому за ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З огляду на викладене вмотивування, суд зазначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. При цьому суд зазначає, що у даному випадку підстави для відкладення розгляду справи відсутні, оскільки суд відкладає розгляд справи лише через першу неявку учасника справи, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними, а в разі повторної неявки такого учасника справи (його представника), належним чином повідомленого про судове засідання, суд розглядає справу за його відсутності незалежно від причин його неявки.

Суд зауважує, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки учасника процесу до суду. Такі положення пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Аналогічна правова позиція була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 22 травня 2019 року по справі № 310/12817/13.

Отже, на підставі переліченого суд дійшов переконання про можливість провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення за ч. 4 ст. 223 ЦПК на підставі наявних у справі доказів.

Згідно свідоцтва про народження, виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 156 від 01 лютого 2018 року, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю дитини зазначено - ОСОБА_2 , батьком вказано - ОСОБА_5 .

Згідно Витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 2 від 03 липня 2020 року, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 дитини зазначено - ОСОБА_2 , батьком вказано - ОСОБА_5 . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до вимог ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно звіту тесту ДНК на батьківства, який складений лабораторією «Endeavor DNA, Inc», та 09 березня 2021 року засвідчений директором, 19 лютого 2021 року відбувся забір біологічного матеріалу для ДНК у дитини, ОСОБА_4 , та вірогідного батька, ОСОБА_1 . Вірогідний батько не може бути виключений в якості біологічного батька дитини, яка проходить тестування. Ґрунтуючись на аналізі локусів STR, перерахованих вище, вірогідність батьківства 99,9999992%.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

12 серпня 2021 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в рамках вказаної цивільної справи було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради.

28 жовтня 2021 року вказана ухвала була повернена без виконання у зв`язку з неявкою відповідачки ОСОБА_2 з дитиною для проведення експертизи.

18 листопада 2021 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в рамках вказаної цивільної справи було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради.

08 лютого 2022 року до суду надійшов висновок експерта №30 молекулярно-генетичної експертизи про встановлення батьківства.

Згідно висновку експерта №30 молекулярно-генетичної експертизи від 26 січня 2022 року, вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%.

Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та на спростування експертного висновку від 26.01.2022 суду не надано.

Суд відхиляє доводи відповідачки ОСОБА_2 , про те, що відповідач не цікавився дитиною, проявляв агресію по відношенню до позивачки, оскільки це не є предметом спору в рамках цивільної справи про визнання батьківства.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Суд встановив, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство ОСОБА_1 по відношенні до дитини ОСОБА_4 , тому в інтересах дитини позов підлягає задоволенню, а також підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Керуючись ст. ст. 121, 125, 128, 129 СК України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, батьком дитини ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, про що Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 01 лютого 2018 року зроблено відповідний актовий запис № 156.

Внести зміни до актового запису № 156 від 01 лютого 2018 року, зробленого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в книзі реєстрації актів цивільного стану про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні відомості про батька: прізвище - ОСОБА_7 , ім`я - ОСОБА_8 , по-батькові - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , національність українець, громадянин України, місці проживання: АДРЕСА_1 , прізвище дитини вказати за прізвищем батька « ОСОБА_7 », ім`я « ОСОБА_3 » по батькові « ОСОБА_9 ».

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відомості про сторін по справі

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення складено та підписано 05 липня 2022 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт