У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2434/21

Номер провадження 8/184/4/22

20 липня 2022 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Коваля А.М.,

за участі секретаря судових засідань Попівніч Н.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2022 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 ,

за участю: представника стягувача ОСОБА_4 ,

боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2022 року суддя Орджонікідзевсського міського суду Дніпропетровської області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 23.11.2021 року і до досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з тим, ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського міського суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, мотивуючи тим, що в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з 16 березня 2022 року знаходиться цивільна справа №182/8446/22 за його позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з батьком. 16.03.2022 було відкрите провадження по вказаній справі, рішення судом ще не прийняте. Разом з тим, рішенням виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області №9 від 20.01.2022 року був затверджений висновок органу опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком, тобто з ним. Крім того, їхній син зареєстрований та проживає разом з ним, його мати забирає дитину тільки на час своїх вихідних днів. Таким чином, значну частину часу саме він як батько займається утриманням та розвитком дитини.

Заявник ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні свої вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Так, представник ОСОБА_1 адвокат Шаврова Н.М. вказала на те, що оскільки на даний час не вирішено питання про те з ким буде проживати дитина, питання про стягнення аліментів розглядатися не може. Крім того, вказала, що батько дитини звернувся до Нікопольського міськрайонного суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини разом з ним. На даний час судом питання не вирішено, а проведено підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті. Також, вказує на те, що неповнолітній ОСОБА_3 більшу частину часу проживав разом з батьком, оскільки спочатку мати дитини ОСОБА_6 працювала тиждень через тиждень і на той час, коли матір дитини працювала, ОСОБА_3 проживав разом з батьком. Згодом, ОСОБА_2 змінила роботу і стала працювати чотири дні, а вихідних днів у неї було два. Таким чином, дитина проживала у батька чотири дні і тільки два дні проживала у матері. Звертає увагу на те, що коли син проживав у батька, батько його харчував. Крім того, батько купував дитині необхідні речі та переказував грошові кошти на його утримання, що на думку представника боржника, підтверджується показами свідків та матеріалами справи. Також, вказує на те, що на момент винесення судом судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 вже існував висновок органу опіки та піклування Покровської міської ради про доцільність проживання дитини разом з батьком, про що суду на той час було не відомо. Таким чином, на думку представника боржника, є всі підстави для скасування судового наказу №184/2434/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , яким присуджено стягнення аліментів з 23.11.2021р. та необхідно призначити стягнення аліментів з липня 2022р.

Стягувач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували в повному обсязі, згідно наявних в матеріалах справи письмових пояснень. Так, вказують на те, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом зі своєю матір`ю за адресою АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі в дитини є своя кімната, яка пристосована до його потреб та інтересів. Стверджують, що дитина проживає і завжди проживала разом з матір`ю, а до батька син ходив, коли матір була на роботі. Так, оскільки стягувач працює в магазині «Єва» ТОВ «РУШ» консультантом продовольчих товарів та коли вона мала графік роботи тиждень через тиждень, дитина знаходилася тиждень у батька, а тиждень у матері. Коли двоє батьків знаходилися на роботі, дитина перебувала у бабусі стягувача або боржника. Вказують, що боржник навмисно вводить суд в оману, оскільки він не бажає сплачувати аліменти на утримання дитини.

Враховуючи позиції сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наведене підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 , згідно якого матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 , а батьком є ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вказав, що частиною 1 ст.189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів,строки їх виплати тощо) неповинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Таким чином, у випадку відсутності письмової домовленості між сторонами про сплату аліментів на дитину, їх розмір, позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, крім того, в Сімейному кодексі України відсутня вказівка про те, що таке право обумовлене виключно ухиленням відповідача від свого обов`язку щодо матеріального утримання дитини.

ОСОБА_2 використала своє право на звернення до суду з заявою про видачу судового наказу з ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_7 .

Так, 06 квітня 2022 року суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 23.11.2021 року і до досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною восьмою статті 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Згідно із пунктами 3, 4, 5, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених статтею 423 ЦПК України, є, те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів), а також неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів, не вважаються нововиявленими обставинами, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Як на підставу для перегляду судового наказу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.04.2022р. за нововиявленими обставинами боржник посилається на те, що на час видачі вказаного наказу в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з 16 березня 2022 року знаходиться цивільна справа №182/8446/22 за його позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з батьком. 16.03.2022р. було відкрите провадження по вказаній справі, рішення судом ще не прийняте. Однак, рішенням виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області №9 від 20.01.2022 року був затверджений висновок органу опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком, тобто з ним.

Разом з тим, суд не бере до уваги наведене, оскільки рішення по справі №182/8446/22 Нікопольським міськрайонним судом не прийняте, а з висновком органу опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком при прийнятті рішення Нікопольський міськрайонний суд може не погодитися.

Також, як вбачається із ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.06.2022р., ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з нею, яку прийнято судом та поєднано в одне провадження із первісним позовом №182/8446/21 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Крім того, твердження боржника про те, що їхній син проживає разом з ним, а його мати забирає дитину тільки на час своїх вихідних днів, в судовому засіданні не знайшли підтвердження.

Факт проживання дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_2 було зафіксовано виконавчим комітетом Покровської міської ради Дніпропетровської області.

Так, як вбачається із висновку органу опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком, виконавчим комітетом Покровської міської ради Дніпропетровської області було встановлено, що ОСОБА_2 разом з малолітнім ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Також, наведене було підтверджено показаннями допитаних в судовому засіданні свідків: неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Так, допитаний в судовому засіданні свідок неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вказав, що він проживає разом з матір`ю у трикімнатній квартирі, де в нього є своя кімната. Вказав, що з батьком спілкуватися він хоче та періодично ходить до нього в гості. Оскільки речі, які є в батька на нього вже замалі, то мама дає йому змінні речі із собою. Крім того, вказав на те, що підручники і речі для навчання також знаходяться у мами, а коли він іде до батька то бере їх з собою. Батько робить подарунки: купував планшет, фломастери, останнім часом купував ще штани, тапки, змінне взуття до школи, два спортивних костюми, які вже замалі, іграшки в батька є і ті що купував батько і ні що купувала мати. Крім того, вказує на те, що десь з початку літа, коли мама знаходиться на роботі, то приїжджає її сестра ОСОБА_13 та забирає його до бабусі в село Покровське, де він може знаходитися по декілька днів, а потім мама забирає його додому. При цьому, вказує на те, що раніше, коли мама була на роботі, він ночував у батька, де батько за ним доглядав та харчував його, а спати він лягав сам. Вказує на те, батько приїжджає до бабусі і хоче його забрати з собою, в той час коли він не хоче їхати з батьком, а хоче гратися зі своєю сестрою.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав показання, згідно яких він з 13 жовтня 2020 року разом з цивільною дружиною ОСОБА_2 та її неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає за адресою АДРЕСА_3 . Вказує на те, що вони хотіли одружитися влітку 2022 року, однак через війну в Україні, вирішили відкласти святкування до перемоги над агресором. Крім того, вказана квартира була придбана його батьками як подарунок в рахунок майбутнього весілля. Вказує на те, що вони з адвокатом пропонували боржнику ОСОБА_1 зустрітися для вирішення питання стосовно сплати аліментів, однак останній категорично відмовився та вказав, що він сплачувати аліменти не буде. Тоді вони з ОСОБА_2 звернулися до Нікопольського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 з батька дитини ОСОБА_1 . Відразу після цього, батько дитини почав приймати участь в утриманні сина і допомагав матеріально, у зв`язку з чим вони відмовилися від своїх вимог. Однак коли дитина мала йти до школи, батько дитини знову припинив брати участь у матеріальному утримуванні сина. Так, коли класний керівник скинула перелік предметів, який необхідно купити до школи ОСОБА_1 сказав, що все купить сам, однак все лишилося тільки на словах, та перелік всіх необхідних дитині для школи предметів довелося купляли за їхній рахунок. Крім того, вказує на те, що батьки ОСОБА_1 , тобто бабуся і дідусь дитини, також казали матері дитини, що якщо щось треба щоб зверталася до них. Таким чином, ОСОБА_2 повинна завжди принижуватися та просити про допомогу. Крім того, вказує на те, що дитина хворіє та його необхідно лікувати на що також треба грошові кошти. Стверджує, що батько дитини казав, що мати дитини заробляє достатньо грошових коштів для того щоб самій утримувати сина. Після цього, вони зрозуміли, що звертатися до нього особисто про якусь допомогу немає сенсу. З жовтня 2021 року, коли вони подали документи на стягнення аліментів, ОСОБА_1 став перераховувати щомісячно на картку дитини по 500,00 грн., однак дитина росте, крім того хворіє, а тому на його утримання йде набагато більше грошових коштів. Стверджує, що раніше, оскільки ОСОБА_2 працювала по графіку тиждень через тиждень, неповнолітній ОСОБА_3 проживав тиждень з матір`ю, а коли матір була на роботі він проживав тиждень з батьком. Потім коли він став проживати разом з ОСОБА_2 та її сином, неповнолітній ОСОБА_3 ходив до батька тоді коли вони вдвох були на роботі. Це приблизно до трьох днів перебування сином у батька. А коли почалася війна, приблизно через місяць, він став працювати вдома дистанційно, а тому дитина стала відвідувати батька ще рідше.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 вказала, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , а боржник є її колишнім зятем. Проживає вона за адресою АДРЕСА_4 . Стверджує, що дитина проживає разом зі своєю матір`ю та вона сина ніколи не покидала. Крім того, на даний час неповнолітній ОСОБА_3 також проживає біля матері. ОСОБА_1 та його батькам ніколи не забороняли спілкуватися та бачитися з неповнолітнім ОСОБА_3 . Вказує на те, що навіть коли дитина перебуває у неї в гостях в селі Покровське, а батько дзвонить синові і каже, що приїде за ним, вона завжди дозволяла та не забороняла. Стверджує, що оскільки донька працювала по графіку тиждень через тиждень, на той період, коли вона перебувала на роботі, батько дитини брав сина до себе. Таким чином, неповнолітній ОСОБА_3 проживав тиждень у батька, а тиждень у матері. Після початку війни в нашій державі, графік побачень змінився, дитина сама вирішує коли і з ким йому бути.

Також, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказала, що вона є мамою ОСОБА_1 та бабусею неповнолітнього ОСОБА_3 та надала показання, згідно яких її онук ОСОБА_7 до своїх п`яти років проживав разом з батьком і матір`ю. Потім матір пішла з сім`ї шукати кращого життя в м. Нікополь, забрала дитину та покинула онука на свою бабусю. Оскільки бабуся не могла приділяти дуже багато часу ОСОБА_7 , його вихованням займався батько. Згодом ОСОБА_14 оселився в м. Покров та запропонував ОСОБА_15 повернутися до нього щоб почати все спочатку. Однак, їх сімейне життя продовжилося недовго, ОСОБА_16 знову пішла. Коли ОСОБА_16 працевлаштувалася на роботу, в неї був графік роботи тиждень через тиждень. Тоді дитина знаходилася тиждень у матері, а тиждень у батька. Оскільки ОСОБА_14 на той час працював одну добу через три доби, тобто одну добу працював, а три доби перебував вдома, то на той час коли ОСОБА_14 був на роботі дитина перебувала у неї як у бабусі. Вказує, що батько дитини та вона особисто займалися вихованням ОСОБА_7 , купували йому одяг, зокрема, на Новий Рік купували светрик та сорочку плюс подарували 400,00 грн. Крім того, вони готували дитину до школи, винаймали репетитора, лікували йому зуби та возили його на море на оздоровлення. Стверджує, що до того як в ОСОБА_15 появився співмешканець, вони могли договоритися з нею та бачили дитину часто, а коли в житті матері дитини з`явився співмешканець, вони почали настроювати дитину проти батька та неї. Крім того, з того часу вони стали набагато менше бачити ОСОБА_7 та спілкуватися з ним. На сьогоднішній день, коли ОСОБА_16 вдома то дитина знаходиться у неї, а коли ОСОБА_16 на роботі то дитина у батька.

Також, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 вказала, що вона проживає за адресою АДРЕСА_5 та є сусідкою ОСОБА_14 . Вказує на те, що вона раніше часто бачила у ОСОБА_14 його сина ОСОБА_7 . Разом вони ходили на прогулянку, бачила як з АТБ ОСОБА_14 носив великі сумки. Приблизно до 2021 року вона бачила дитину у батька часто, а з 2021 року ОСОБА_7 став ходити до батька рідше, приблизно місяці два вона взагалі не бачила сина у батька.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 вказала, що вона є дружиною ОСОБА_1 та зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 та проживає за адресою АДРЕСА_7 . Стверджує, що в зареєстрованому шлюбі вони перебувають з 29 квітня 2022 року, а проживають разом з грудня 2020 року. Сина ОСОБА_1 . ОСОБА_7 вона знає дуже добре, оскільки коли вони стали проживати разом, ОСОБА_7 проживав тиждень з ними, а тиждень зі своєю мамою. Потім, коли ОСОБА_2 змінила роботу та стала працювати в ТОВ «Єва РУШ», ОСОБА_7 жив з ними 4 дні, а два дні жив зі своєю матір`ю. Тобто матір забирала сина до себе на свої вихідні дні, а коли вона працювала за графіком дитина перебувала у батька. З кінця травня ОСОБА_7 перебуває в селі Покровське у бабусі зі сторони матері дитини. Стверджує, що з травня 2022 року батько бачиться з дитиною у свої вихідні дні, однак син в них вже не проживає. Коли дитина проживала разом з ними, вони ні в чому їй не відмовляли та купували. В квітні на день народження подарували планшет, 03 березня купували піжаму, 20 грудня спортивний костюм, 07 листопада кофтинку. Куртку особисто вони не купували, купувала бабуся зі сторони батька дитини. Крім того, батько переказував на картку дитини на утримання дитини грошові кошти. Всі речі, які вони з чоловіком купували для ОСОБА_7 , коли приходила його мати, віддавали їй. Вони не розділяли речі на ті, що купували вони та на ті, що купувала мама. Вказує на те, що дитина залюбки приходить до них сама в гості, ОСОБА_7 бавиться з батьком та з її донькою від першого шлюбу. Було навіть таке, що мама приходить забирати сина, а він все ніяк не може набавитися. Щодо хвороби ОСОБА_7 вказала, що чоловік водив сина на УЗД, згідно якого патології не виявлено та лікував йому зуби.

Крім того, як вбачається із протоколу допиту неповнолітнього свідка від 14.02.2022р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній вказує на те, що він проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 та її співмешканцем ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 . Вказує на те, що співмешканця він вважає своїм захисником, оскільки він захищає його та його матір від батька - ОСОБА_1 . Бачиться він зі своїм батьком декілька разів на тиждень. Батько дзвонить йому кожного дня та вони багато спілкуються по телефону, проте йому хочеться це робити не дуже довго, оскільки він не любить розмовляти по телефону. Сам він батькові дзвонить не часто, оскільки забуває, що треба дзвонити. Крім того, вказує на те, що з батьком він хоче жити, але не так сильно як з мамою. Стверджує, що коли він хоче піти до батька, то питає у мами дозволу, на що вона ніколи не заперечує та завжди дозволяє. Крім того, вказує, що з батьком він хоче бачитися лише по вихідним дням та вважає, що цього часу йому буде достатньо для спілкування з ним.

Також, як вбачається із протоколу допиту неповнолітнього свідка від 17.01.2022р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній вказує на те, що він проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 та її співмешканцем ОСОБА_8 , якого він називає своїм та маминим захисником, за адресою АДРЕСА_2 . Вказує на те, що одного разу вони з ОСОБА_17 заблокували телефон, щоб до нього не міг додзвонитися батько, оскільки він його постійно задовбував. Батько дуже часто дзвонив та питав чи вивчив він уроки і казав, що він приїде з нарядом поліції і забере його від мами до себе вчити уроки. Згодом після Нового року він розблокував телефон і продовжив спілкуватися з батьком. Вказує на те, що йому достатньо спілкування з батьком 2 або 3 рази на тиждень. Крім того, зазначив, що він не хоче щоб батько забирав його зі школи, оскільки він тягне його час, бо батько хоче з ним довго спілкуватися, а він хоче йти гратися.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає та проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , і тільки на той час, коли мати перебувала на роботі, а також у інший час з дозволу матері дитини, ОСОБА_3 перебував у батька або у бабусі.

Крім того, слід зауважити, що факт участі батька в додаткових витратах на дитину такий як періодична купівля дитячих речей та купівля подарунків на свята, такі як Новий Рік та день народження сина, не є підставою для звільнення батька від регулярної щомісячної сплати аліментів, оскільки дитина має щоденну потребу в їжі, лікуванні, має потребу в сезонному одязі та взутті, речах необхідних для дитячого садочка та школи, тощо.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що він надавав аліменти на утримання сина у добровільному порядку, що підтверджується наданими до суду квитанціями, суд відноситься критично, оскільки у наданих боржником квитанціях не вбачається, що це саме сплата аліментів. В наданих до суду квитанціях вказано, зокрема, сплата за мобільний зв`язок, сплата за харчування у школі, переказ власних коштів, що також свідчить про участь батька у додаткових витратах на дитину.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що він купував сину на День народження планшет та на Новий рік спортивний костюм, суд також зауважує, що це є подарунки дитині, які є добровільними та не мають жодного відношення до сплати аліментів.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити боржнику про те, що він не позбавлений права звернутися до державного виконавця з заявою про перерахунок заборгованості по аліментам з урахуванням тих сум, які на його думку, були сплачені як аліменти, однак не враховані раніше.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити боржнику про те, що він не позбавлений права звернутися до суду із позовом про перерахунок стягуваних аліментів з урахуванням тих сум, які на його думку, були раніше сплачені та не враховані державним виконавцем.

Крім того, суд наголошує, що аліменти це грошові кошти, які належать дитині та які є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків, батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей.

Таким чином, обставини, зазначені боржником ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового наказу, за своєю природою не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки самі по собі ці обставини не є підставою для відмови у видачі судового наказу за правилами статті 165 ЦПК України.

У відповідності до частин другої, третьої та сьомої статті 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З огляду на викладене в сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, постановленого у формі судового наказу Орджонікідзевського міського суду від 06 квітня 2022 року у справі № 184/2434/21.

Керуючись ст.ст.259, 265, 268, 423-429 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2022 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 .

Судовий наказ Ор джонікідзевського міського суду від 06 квітня 2022 року у справі № 184/2434/21, 2-н/184/85/22 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 - залишити в силі.

Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест ухвали виготовлено 25.07.2022р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду А. М. Коваль