Провадження № 2-др/761/115/22
07 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Романишеної І.П.,
за участю секретаря Войновського О.І.,
представника відповідача Левченко С.М.,
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечила та зауважила, зокрема, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвокатом завищений та не є співмірним із складністю справи, розмір заявлених витрат є неспівмірно меншим, ніж заявлений в попередньому розрахунку, тривалість судових засідань зазначено не вірно, належних доказів сплати коштів не надано (оскільки з квитанції банку вбачається, що кошти були блоковані 21.06.2022 року), а тому просила суд відмовити у задоволенні заяви повністю. Також, зазначила про відсутність доказів надсилання копії заяви про ухвалення додаткового рішення третім особам та направлення на адресу відповідача копії заяви без додатку № 4 (Рекомендації), що є підставою для залишенння заяви без розгляду.
Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
В силу положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду даного питання.
Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що подана заява про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Зі змісту рішення від 16.06.2022 року вбачається, що позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта», треті особи: Державне підприємство «Прозорро.Продажі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Зе тендер» про зобов`язання вчинити дії задоволено, однак, питання щодо стягнення з Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача представляв адвокат Мачульний О.І., повноваження якого підтверджуються ордером серії ЧН № 115503 від 16.09.2021 року.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України).
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст. 137 ЦПК України).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 р. у справі № 910/906/18.
Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 р.) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, між адвокатом Мачульним О.І. та позивачем ОСОБА_1 був укладений Договір про надання правової допомоги від 30.03.2021 року.
Відповідно до п. 3.2. даного договору визначено, що сплата гонорару (винагороди) за надання правової допомоги, здійснюється клієнтом протягом 5 днів з моменту отримання акту прийому-передачі послуг, а сплата авансу здійснюється клієнтом протягом 3 днів з моменту підписання договору та/або окремо виставленого адвокатом рахунку. За домовленістю сторін розрахунок може здійснюватись, як у готівковій формі так і безготівковій формі за реквізитами зазначеними у договорі. У разі сплати клієнтом гонорару (винагороди) за надання правової допомоги у готівковій формі, адвокат надає клієнту квитанцію про оплату послуг.
Надаючи оцінку наведеному в акті прийому передачі послуг за договором від 30.03.2021 року, об`єму виконаних адвокатом робіт, суд зазначає, що вказані в акті прийому передачі послуги такі як: підготовка та подання адвокатського запиту від 04.11.2021 року № 16 про надання інформації, як доказів по справі (п.3 акту), підготовка та подання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (п.4 акту), підготовка та подання письмових пояснень по справі (п.5 акту) та підготовка та подання заяви про розподіл судових витрат, в тому числі на правову допомогу по справі (п.10 акту) - не являються неминучими та необхідними послугами при розгляді даної справи.
Так, суд враховує, що підготовка та подання адвокатського запиту від 04.11.2021 року № 16 про надання інформації (п.3 акту), в якому з`ясовувалась інформація про місцезнаходження коштів, сплачених позивачем за участь у аукціоні та підготовка та подання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи відповіді на адвокатський запит (п.4 акту) не стосуються суті даного спору, оскільки стягнення зазначеної суми коштів не є безпосереднім предметом позовних вимог і їх місцезнаходження немає правого значення для вирішення даної справи.
Щодо підготовки та подання письмових пояснень по справі (п.5 акту), суд відзначає, що згідно ст. 174 ЦПК України письмові пояснення не є заявою по суті справи, їх подання не було необхідним для позивача.
Крім того, підготовка заяви про усунення недоліків позовної заяви, оплата судового збору, не підлягає компенсації за рахунок відповідача, так, як такі витрати виникли лише через невиконання позивачем вимог законодавства та свого обов`язку щодо сплати судового збору при поданні позовної заяви, а тому мало б охоплюватись п. 1 акту та не може тарифікуватися окремо.
Не підлягає вішкодуванню за рахунок відповідача також підготовка та подання заяви про розподіл судових витрат (п. 10 акту), оскільки обов`язковість подання такої заяви процесуальним законодавством не передбачена, про необхіність розподілу судових витрат представником позивача могло бути зазначено усно, а тому зазначені витрати не є неминучими.
З огляду на викладене, стягнення витрат на правничу допомогу згідно акту від 20.06.2022 року на суму 6 500 грн. (1000 грн. згідно п. 3; 500 грн. - п.4; 3500 грн. - п. 5; 500 грн. - п.6; 1000 грн. - п. 10 акту) не підлягає задоволенню.
Щодо посилань представника відповідача на неправильність зазначення тривалості судових засідань, суд вважає, що не вірно визначена кількість часу, витрачена на участь у судових засідань 12.05.2022, 09.06.2022 та 16.06.2022 року, була допущена представником позивача помилково, оскільки час початку і завершення судового засідання зазначено вірно. Вірно здійснено і розрахунок вартості участі представника у судових засіданнях, який був перевірений судом за формулою розрахунку: кількість хвилин*вартість години/60 хвилин.
Суд, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, вважає, що заявлена представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 сума є надмірною. При цьому, суд частково погоджується з доводами представника відповідача про невідповідність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Мачульним О.І., критерію неминучості та необхідності таких витрат з підстав, викладених вище. В той же час, решта доводів відповідача, викладених у письмових поясненнях та підтриманих у судовому засіданні, на переконання суду не є достатніми підставами для відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 141, 246, 259, 263-265, 268, 270, 273, 352-355 ЦПК України, суд -
В іншій частині заяви - відмовити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено: 08.07.2022 року.
СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА