КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4937/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року (суддя Волошин В.О.) про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення в частині,

встановив:

у вересні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання незаконним та скасування пункту 30 Додатку №1 до рішення Київської міської ради від 31 березня 2011 року №100/5487 «Про програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2011-2012 роки», щодо включення в перелік об`єктів групи «А», що перебувають в комунальній власності територіальної громади міста Києва, які підлягають приватизації шляхом викупу ЗАТ «Бінго-Інтертеймент», нежитлових приміщень, загальною площею 3 621,57кв.м., розташованих за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 112 , та стягнення судових витрат.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що відповідно до рішення Ленінградської районної ради народних депутатів м. Києва від 10 травня 2000 року №150, згідно Розпорядження Київської міської державної адміністрації №683 від 10 травня 2000 року «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва відомчого житлового фонду КиАЗ «Авіант» та об`єктів соціальної інфраструктури» до комунальної власності було передано Палац культури, який розташований на просп. Перемоги, 112, загальною площею 6 753,3кв.м., цільове призначення якого є забезпечення задоволення культурних потреб мешканців Святошинського району міста Києва.

Позивач зазначала, що відповідно до рішення Київської міської ради від 31 березня 2011року №100/5487 «Про програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2011-2012 роки» в перелік об`єктів групи «А», що перебувають в комунальній власності територіальної громади міста Києва, які підлягають приватизації шляхом викупу ЗАТ «Бінго-Інтертеймент», включено нежитлові приміщення загальною площею 3 621,57кв.м., що розташовані на проспекті Перемоги, 112 . 1 серпня 2011 року між Головним управлінням комунальної власності міста Києва та Закритим акціонерним товариством «Бінго-Інтертеймент» на підставі пункту 4 рішення Київської міської ради від 31 березня 2011 року №100/5487 «Про програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2011-2012 роки» був укладений договір купівлі-

продажу нежилих приміщень №10/11, відповідно до якого Головне управління комунальної власності міста Києва продало, а Закрите акціонерне товариство «Бінго-Інтертеймент» купило нежитлові приміщення №1-64, №66-70, №70а, №71-84, №90, №91, №95 (групи приміщень № 3), загальною площею 3 616,80кв.м., що складає 54/100 частини від нежилого будинку, площею 6 753,30кв.м., розташованих за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 112, літера А .

Позивач вважала, що таке рішення Київської міської ради про приватизацію не відповідає Закону України «Про культуру» та Закону України «Про приватизацію державних підприємств», а також Програмі приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2011-2012 роки, затвердженої рішенням Київської міської ради від 31 березня 2011 року №100/5487, так як інших будинків культури в Святошинському районі міста Києва немає, а отже вищевказаний об`єкт взагалі не підлягав приватизації в силу заборони, встановленої ст. 20 Закону України «Про культуру».

Позивач стверджувала, що вказаний висновок підтверджується позицією Міністерства культури та інформаційної політики України, викладеною в листі від 4 червня 2021 року №1544/КО-3178/21/1/4.10.9, в якому наголошено, що відповідно до чинного законодавства України до 2018 року була заборонена приватизація закладів культури, які забезпечують державні соціальні нормативи у сфері культури.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі в порядку цивільного судочинства. Роз`яснено позивачу її право на звернення з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу судді скасувати та передати справу до Шевченківського районного суду міста Києва для відкриття провадження та розгляду по суті.

Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також неправильне застосування норм матеріального права, внаслідок чого суд помилково дійшов висновку про те, що з даним позовом необхідно звертатися в порядку адміністративного судочинства.

Позивач зазначає, що даний позов було подано з метою захисту її цивільних прав на культурну спадщину, а тому він не є публічно-правовим спором щодо управлінських дій відповідача.

Позивач вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував ст. 19 ЦПК України, чим обмежив її право на доступ до правосуддя.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Київська міська рада, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги шляхом направлення судового повідомлення на її офіційну електронну адресу (с.с. 43-44), свого представника у судове засідання не направила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала.

Виходячи з викладеного та положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність представника Київської міської ради.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Маленко О.М., які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що спір, який існує між сторонами, не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить визнати незаконним та скасувати пункт 30 Додатку №1 до рішення Київської міської ради від 31 березня 2011

року №100/5487 «Про програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2011-2012 роки», щодо включення в перелік об`єктів групи «А», що перебувають в комунальній власності територіальної громади міста Києва, які підлягають приватизації шляхом викупу ЗАТ «Бінго-Інтертеймент», нежитлових приміщень, загальною площею 3 621,57кв.м., розташованих за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 112 , посилаючись на невідповідність рішення нормам Закону України «Про приватизацію державного майна».

Також позивач зазначала, що спірним рішенням порушуються її права на культурну спадщину.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно з пунктами 1, 2 і 6 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Статтею 30 Закону України "Про приватизацію державного майна" (у редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) було встановлено, що спори щодо приватизації державного майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому ГПК України.

Згідно з частиною першою статті 30 Закону України від 18.01.2018 "Про приватизацію державного і комунального майна", який набрав чинності з 07.03.2018р. та є чинним на час звернення позивача до суду, спори щодо приватизації державного або комунального майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, крім випадків, коли сторони погодили передачу таких спорів на вирішення міжнародному комерційному арбітражу відповідно до частини дванадцятої статті 26 цього Закону.

Отже, за загальним правилом спори щодо приватизації комунального майна відносяться до юрисдикції господарських судів. Винятки з цього правила можливі, якщо спори щодо приватизації виникають із публічно-правових відносин і тоді, коли ці спори,

як чітко через сполучник «та» прописано в законі, віднесені до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори, пов`язані з приватизацією.

Таким чином, за загальним правилом спори щодо приватизації державного або комунального майна належать до господарської юрисдикції незалежно від суб`єктного складу сторін спору щодо відчуження майна - як юридичних, так і фізичних осіб.

Такий правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 лютого 2018 року, справа № 125/703-16-ц, та у постанові від 18 березня 2020 року, справа № 813/2616/18.

Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за умови наявності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом. Господарські суди вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду).

Відтак, з урахуванням характеру спірних відносин справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред`явлення позову, у тому числі, фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, не змінює правової природи юридичного спору та в цьому випадку не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, суддя першої інстанції правомірно постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження.

Колегія суддів не погоджується з висновок суду першої інстанції про розгляд даної справи у порядку адміністративного судочинства за обставин, викладених вище.

Разом з цим дана обставина не призвела до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 липня 2022 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук