Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2022 Справа №607/8517/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Братасюка В.М.

присяжних Штопко Ю.С., Пацалюк Ю.А.

за участі секретаря Мокрій М.О.

прокурора Галас Н.В.

представника психіатричного закладу, лікаря-психіатра Сулько О.

особи, яка підлягає примусовій госпіталізації ОСОБА_1

його законного представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за заявою лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В:

Лікар-психіатр Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради звернувся в суд із заявою про госпіталізацію гр. ОСОБА_1 в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, у примусовому порядку.

В судовому засіданні представник комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради заяву підтримала і пояснила, що гр. ОСОБА_1 страждає натяжкий психічний розлад, внаслідок чого не може дати усвідомлену згоду на госпіталізацію в психіатричний стаціонар. Також зазначила, що примусова госпіталізація зумовлена тим, що внаслідок тяжкого психічного захворювання ОСОБА_1 ,у випадку ненадання йому такої допомоги в примусовому порядку, може заподіяти істотну шкоду своєму здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану.

Прокурор заяву про госпіталізацію гр. ОСОБА_1 у примусовому порядку в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради без його згоди підтримав.

Законний представник ОСОБА_2 заяву підтримала, в судовому засіданні зазначила, що її брат ОСОБА_1 страждає тяжким психічним захворюванням тривалий час.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, Суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , є особою з інвалідністю ІІ-ї групи довічно внаслідок психічного захворювання, поступив на стаціонарне лікування в умови 2 психіатричного відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, стабільний дефект психіки по змішаному типу, галюцинаторно-параноїдний синдром.

Як вбачається із висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, ОСОБА_1 захворюванням страждає впродовж останніх 25 років,коли стали відмічатися зміни в поведінці та висловлюваннях пацієнта - поводився неадекватно, став надміру активним, балакучим, збудженим, не спав вночі, чув голоси коментуючого та наказового характеру, виказував маячні ідеї реформаторства, винахідництва, відношення, впливу, фізичної дії. З приводу даного захворювання неодноразово лікувався в умовах КНП ТОКПЛ ТОР. Остання виписка із стаціонару 29.09.2021р. Являється інвалідом II групи довічно з приводу психічного захворювання. Згідно рішення суду від 19.10.2015 року являється недієздатним, опікуном призначено сестру ОСОБА_2 . Погіршення стану відмічається впродовж останніх 2 місяців - неспокійний, метушливий, надміру балакучий, постійно бродить по вулицях і чіпляється до незнайомих людей, вимагає в них гроші на цигарки, стоїть на балконі та викрикує нецензурну лексику до перехожих, викидає речі, проявляє агресію до батьків, не реагує на їх зауваження та прохання, не слідкує за своїм зовнішнім виглядом, потребує постійної допомоги при виконанні гігієнічних процедур. Відмовляється від прийому ліків в амбулаторних умовах, що призводить до погіршення психічного стану. Поступає в умови КИП ТОКПЛ ТОР повторно на стац.обстеження та лікування.

Комісія лікарів-психіатрів вважає за необхідне стаціонарне обстеження та лікування пацієнта ОСОБА_1 в умовах КНП «ТОКПНЛ» ТОР у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок якого не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність (визнаний судом недієздатним) та вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для оточуючих.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», підставами для госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: 1) вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або 2) неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.342 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров`я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану.

Так, у ст.5 Конвенції встановлено, які вимоги повинні бути дотримані, при затриманні особи, як душевнохворої, а саме: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку.

Аналізуючи в сукупності вищенаведені обставини, надані суду докази, а також пояснення сторін у справі, суд вважає, що слід госпіталізувати ОСОБА_1 , без його усвідомленої згоди на стаціонарне лікування до комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради. При цьому, суд задовольняючи заяву лікаря психіатра ураховує висновок комісії лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про необхідність примусової госпіталізації ОСОБА_1 , пояснень представника лікувального закладу, пояснення законного опікуна, зміст рішення суду про визнання особи недієздатною, та приходить до переконання, що у випадку ненадання ОСОБА_1 психіатричної допомоги у примусовому порядку, його здоров`ю бути заподіяна шкода внаслідок погіршення психічного стану, а також внаслідок тяжкого психічного захворювання виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для себе та оточуючих.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 13, 82, 263, 265, 339-342 ЦПК України, ст.13-16 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , у примусовому порядку в Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради для надання відповідної психіатричної допомоги в умовах стаціонарного лікування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скаргипротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Братасюк В.М.

ПРИСЯЖНІ Штопко Ю.С.

Пацалюк Ю.А.