Справа № 128/3243/21

РІШЕННЯ

Іменем України

26 липня 2022 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Сінельник В.І.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , підписаною представником згідно з ордером ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності та рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, і про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі, на земельну ділянку кадастровий номер :01:008:0068, площею 1,7457 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області. 01 жовтня 2009 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час заповіт не змінений і не скасований. Таким чином, вона, позивач, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 . Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_5 немає. Спадщину після смерті ОСОБА_5 вона прийняла, так як звернулася з заявою про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 17.06.2014 по справі № 128/2488/14-ц було задоволено вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання права власності на одну другу частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом та визнано за ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0068, площею 1,7457 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області. Постановою Вінницького апеляційного суду від 13.09.2021 по справі № 128/2488/14-ц рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.06.2014 було скасовано, а у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом було відмовлено. ОСОБА_6 , який був позивачем у справі № 128/2488/14-ц, був рідним братом ОСОБА_5 і тому не входив до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після її смерті, так як за заповітом саме вона, позивач, являється законною спадкоємицею і має право успадкувати усе належне ОСОБА_5 на момент смерті майно. При цьому, хоч і підстава для державної реєстрації права власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0068, площею 1,7457 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, за ОСОБА_6 , а саме: рішення Вінницького районного суду Вінницької області, в даний час скасовано, проте право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на цю частину земельної ділянки до теперішнього часу зареєстровано за ОСОБА_6 . Вона зверталася до державних реєстраторів з постановою Вінницького апеляційного суду від 13.09.2021 по справі № 128/2488/14-ц з метою скасування державної реєстрації права власності на 1/2 частину земельної ділянки за ОСОБА_6 , але їй в усному порядку роз`яснили, що скасувати державну реєстрацію вона може лише, звернувшись з відповідним позовом до суду. У зв`язку з тим, що в даний час 1/2 частина спадкової земельної ділянки зареєстрована без належної правової підстави за ОСОБА_6 , вона не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 02.12.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання, також витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 382/2010, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , та у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є. копію спадкової справи № 51/2021, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 .

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 07.02.2022 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання 18.07.2022 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялись судом в установленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 згідно з ордером ОСОБА_2 попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім цього, зазначила, що в описовій частині позовної заяви допущено описку, а саме: помилково зазначено дату та номер цивільної справи на аркуші три (абзаци третій та четвертий) «Однак, хоча підстава для державної реєстрації право власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка раніше належала спадкодавцю ОСОБА_5 , за ОСОБА_6 рішення Вінницького райсуду Вінницької області від 21 липня 2011 року по справі № 2-1242/2011 в даний час скасовано» і далі по тексту в цих абзацах ще двічі наявна така сама описка. Вірно по тексту слід читати: «рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17 червня 2014 року по справі № 128/2438/14-ц скасовано». Помилка стосується невірного зазначення того, що рішення Вінницького райсуду Вінницької області від 21 липня 2011 року по справі № 2-1242/2011 в даний час скасовано, що не відповідає дійсності і поданим по справі доказам. Так, було скасовано рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17 червня 2014 року по справі № 128/2488/14-ц на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 13 вересня 2021 року по справі № 128/2488/14-ц. Саме на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17 червня 2014 року по справі № 128/2488/14-ц було визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0068, площею 1,7457 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, яка за життя належала ОСОБА_5 , і яку ОСОБА_6 не мав жодних правових підстав спадкувати. Навпаки, рішенням Вінницького райсуду Вінницької області від 21 липня 2011 року по справі № 2-1242/2011 встановлено, що спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , є позивач ОСОБА_1 .

Від відповідача ОСОБА_4 надійшла письмова заява, в якій останній просить дану справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання неодноразово не з`являлася, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялася судом в установленому законом порядку.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 18.07.2022 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши позицію учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 11.02.2011, виданого повторно (а.с. 8).

За життя ОСОБА_5 01.10.2009 склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією даного заповіту, посвідченого секретарем Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, реєстровий номер 318 (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі, на земельну ділянку кадастровий номер :01:008:0068, площею 1,7457 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім`я ОСОБА_5 на підставі розпорядження Вінницької РДА від 22.03.2002 № 147, що підтверджується копією Державного акту (а.с. 18).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21.07.2011 по справі № 2-1242/2011р. позовні вимоги ОСОБА_1 до Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задоволено; визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом від 01.10.2009 на 1/2 частину будинковолодіння з належними до нього господарськими спорудами та будівлями за АДРЕСА_1 , що раніше належало ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією даного рішення. Рішення суду набуло законної сили 31.07.2011 (а.с. 23).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.09.2013 по справі №128/4152/13-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки задоволено; визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом від 01.10.2009 на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 1,7457 га, що розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, що раніше належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 5024 від 30.03.2002 ОСОБА_5 на підставі розпорядження Вінницької РДА за № 147 від 22.03.2002, що підтверджується копією даного рішення. Рішення суду набуло законної сили 23.09.2013 (а.с. 26).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 17.06.2014 по справі № 128/2488/14-ц позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом задоволено; визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 1,7457 га в межах згідно з планом, що розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, первинний кадастровий номер ділянки :01:008:0068, що раніше належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 5024 від 30.03.2002 ОСОБА_5 на підставі розпорядження Вінницької РДА за № 147 від 22.03.2002, що підтверджується копією даного рішення (а.с. 19).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 13.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.06.2014; ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено, що підтверджується копією даної постанови (а.с. 20-22).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.11.2021 убачається, що 18.09.2017 на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.06.2014 державним реєстратором Бурлакою В.В. був внесений запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0068, площею 1,7457 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 32-33).

З копії спадкової справи № 382/2010 р., заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , убачається, що 23.06.2010 з письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 звернувся її брат ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 (а.с. 58-70).

ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 06.02.2021 (а.с. 10).

З копії спадкової справи № 51/2021, заведеної приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 , убачається, що з письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 звернулася ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 (а.с. 71-99).

Позивач ОСОБА_1 отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на іншу 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0068, площею 1,7457 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, не має можливості, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на спадкову земельну ділянку, а саме: оригінал Державного акту на земельну ділянку, а також не зареєстровано право власності на спадкову земельну ділянку на ім`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , крім того, право власності зареєстровано на інших осіб, що підтверджується постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницького Є.В. № 119/02-31 від 16.01.2020 про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1738/02-31 від 28.10.2021 (а.с. 37).

Відповідно до вимог статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою статті 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

У відповідності до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Зі змісту заповіту від 01.10.2009 убачається, що ОСОБА_5 заповіла усе своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, у тому числі, спірну земельну ділянку, ОСОБА_1 . ОСОБА_1 від спадщини не відмовлялась. Заповіт ОСОБА_5 , складений на ім`я ОСОБА_1 , у судовому порядку недійсним не визнавався. Наявність заповіту виключає спадкування за законом.

Дані обставини були встановлені постановою Вінницького апеляційного суду від 13.09.2021.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, тобто обставини, встановлені у вказаному рішенні суду у справі з участю тих самих сторін додатковому доказуванню не підлягають, що відповідає положенням частини четвертої статті 82 ЦПК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Реєстраційна справа це сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі. Реєстраційна дія це державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав (пункти 8, 9 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Отже, у розумінні положень наведеної норми права, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, правомірними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Підстава для державної реєстрації права власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0068, площею 1,7457 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, за ОСОБА_6 , а саме: рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.06.2014 по справі № 128/2488/14-ц, скасоване постановою Вінницького апеляційного суду від 13.09.2021, проте право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на цю частку земельної ділянки до теперішнього часу зареєстровано за ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає за необхідне скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0068, площею 1,7457 га, що була внесена 18.09.2017 державним реєстратором Бурлакою В.В. на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.06.2014.

Відповідно до абз. 3, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Судом достовірно установлено, що позивач ОСОБА_1 , являючись єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , подавши у Вінницьку районну державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_5 , в тому числі, на земельну ділянку кадастровий номер :01:008:0068, площею 1,7457 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.09.2013 у справі № 128/4152/13-ц за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0068, площею 1,7457 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області. На іншу 1/2 частку даної земельної ділянки позивач ОСОБА_1 має право як спадкоємець за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 .

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останньою витрати на сплату судового збору.

Крім цього, позивач також просила стягнути з відповідачів понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 6000 грн, однак стороною позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Галіциною В.В. в сумі 6000 грн не надано жодних доказів.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З огляду на викладене, вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 141, 158, 211, 245, 247, 259, 263-265, 267, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , підписану представником згідно з ордером ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності та рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, і про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0068, площею 1,7457 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, дата, час державної реєстрації: 18.09.2017, 10:57:02, державний реєстратор: Бурлак Вікторія Вікторівна, Виконавчий комітет Вінницької міської ради, Вінницька область, підстава для державної реєстрації: рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.06.2014 по справі № 128/2488/14-ц, а також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37141010 від 19.09.2017 09:53:08, ОСОБА_7 , Виконавчий комітет Вінницької міської ради, Вінницька область.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:008:0068, площею 1,7457 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 5024 від 30.03.2002 на підставі розпорядження Вінницької РДА за № 147 від 22.03.2002.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Дата складення повного судового рішення 26.07.2022.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА