Справа № 738/565/21
№ провадження 2/738/5/2022
У Х В А Л А
19 липня 2022 року м. Мена
Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi:
судді - Волошиної Н.В.,
з участю секретарів судових засідань - Донець Г.В., Іванько А.С.,
представників позивача Іващенка В.І., ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
pозглянувши у вiдкpитому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну спpаву за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «МЕНА-АВАНГАРД» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,
В С Т А Н О В И В :
Від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заявлені позовні вимоги до нього не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими.
Представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в підготовчому засіданні було подано клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтоване тим, що спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачами за своєю суттю є господарськими, оскільки стосуються дій або бездіяльності відповідачів під час здійснення ними своїх повноважень як посадовими особами, а тому вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського, а не цивільного судочинства
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2021 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про закриття провадження у справі відмовлено у зв`язку з передчасним його поданням, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились.
Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, оскільки справа в цій частині позовних вимог не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з огляду на таке.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
У поданому до суду в порядку цивільного судочинства позові ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» просило стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно на його користь 620106,18 грн на відшкодування шкоди, завданої в тому числі, ОСОБА_4 , як посадовою особою товариства, допущенням порушення трудового законодавства під час звільнення ОСОБА_5 з роботи та виплати їй заробітної плати при звільненні.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 28 лютого 2017 року по 26 травня 2017 року виконував обов`язки директора ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» (а.с.34, 35).
Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
При цьому в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
За положеннями частини 2 статті ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.
У частині другій статті 89 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані:
- діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями;
- діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства;
- діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію;
- бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків;
- іншими винними діями посадової особи.
Із системного аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:
- участь у спорі суб`єкта господарювання;
- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;
- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції, такий спір виник між господарським товариством та його посадовою особою, стосується рішень, дій чи бездіяльності цієї посадової особи на виконання нею своїх повноважень з управління товариством, організацією діяльності товариства.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачу завдано збитків унаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що полягали у нездійсненні ними остаточного розрахунку по заробітній платі за фактично відпрацьований час та компенсації на невикористану відпустку при звільненні з посади ОСОБА_5 , під час перебування відповідачів на посаді в.о. директора та головного бухгалтера товариства відповідно. Наказом ОСОБА_4 №65-з про звільнення ОСОБА_5 від 28 лютого 2017 року передбачалась виплата останній при звільненні компенсації за невикористану відпустку. Позивачем наголошено, що враховуючи, що відповідачі на час звернення до суду із вказаною позовною заявою вже не працюють в товаристві, визначити ступінь їх вини у завданні майнової шкоди товариству неможливо, а тому враховуючи положення ст.1190 ЦК України, просить солідарно стягнути із ОСОБА_4 та ОСОБА_2 завдану шкоду.
Таким чином, правовідносини, які виникли між ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД» та ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої унаслідок невиплати ОСОБА_5 при звільненні заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку стосуються дій або бездіяльності відповідача ОСОБА_4 під час здійснення ним своїх повноважень як посадової особи. Вказані правовідносини за своєю суттю є господарськими.
Викладене свідчить про те, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку закрити провадження у справі в частині позовних вимог позивача до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди.
На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України суд вважає за необхідне роз`яснити ТОВ «МЕНА-АВАНГАРД», що розгляд справи в цій частині віднесено до юрисдикції господарського суду.
Керуючись статтями 255, 256, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі в частині позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «МЕНА-АВАНГАРД» до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди закрити.
Роз`яснити позивачу, що розгляд справи в цій частині належить до юрисдикції Господарського суду Чернігівської області.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Повний текст ухвали складений 25 липня 2022 року.
Суддя Н.В. Волошина