Провадження номер 2/741/18/22
Єдиний унікальний номер 398/608/20
РІШЕННЯ

іменем України

30 червня 2022 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретарів судового засідання Качан О.В., Сокирки Є.В., Олійник Ю.М.,

позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним позовом (представник позивача за зустрічним позовом) адвоката Микитишин О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Носівського районного суду Чернігівської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського міськрайонниго суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини з батьком.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 листопада 2008 року ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_2 . Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 28 серпня 2019 року до Носівського районного суду Чернігівської області позивачем було подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Донька проживала за місцем реєстрації колишньої дружини, з її батьками тобто дідусем та бабусею, у с. Мрин Носівського району Чернігівської області. Відповідач, у свою чергу, працює та проживає у місті Києві, лише інколи на вхідні приїздить навідати доньку. Належного догляду, виховання та уваги дитина не отримувала. Відповідач постійно чинила перешкоди у спілкуванні позивача з донькою, не дозволяла бачитися, лише інколи дозволяла телефонувати. Тож одного разу позивачу вдалося домовитися, щоб донька приїхала до нього в гості та, поспілкувавшись з нею, позивач виявив, що мати на відстані постійно морально тисне на неї, дідусь та бабуся теж постійно налаштовують та говорять багато поганого про нього як батька, говорять багато неправдивої інформації, тому донька ОСОБА_3 сама просила слізно, щоб він не повертав її назад, та просила залишитися з позивачем. Відповідач, у свою чергу, чинить опір, кожного дня дзвонить дитині та ображає, доводить до сліз. Ласки, любові від матері, як розказує сама донька, вона не отримує. Тому вони вирішили піти до служби у справах дітей Олександрійської міської ради на прийом до психолога. Але, коли вони прийшли туди, їх вже чекала відповідач, тож начальником даної структури терміново було зібрано комісію, на якій начальник зауважив, що мати дуже тисне морально на дитину, тому було вирішено, що дитина залишається з позивачем, адже це безпосередньо її волевиявлення. Тож малолітня донька ОСОБА_3 проживає постійно з ним та заходиться на повному його утриманні за адресою: АДРЕСА_1 . Також разом з ними проживає його цивільна дружина, яка дуже гарно ставить до ОСОБА_4 . Позивач усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування доньки, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку.

Позивач просив визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним, ОСОБА_1 (а. с. 1-6 т. 1).

Ухвалою Олександрійського міськрайонниго суду Кіровоградської області від 17 березня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини з батьком було передано за підсудністю до Носівського районного суду Чернігівської області.

03 вересня 2020 року зазначена цивільна справа надійшла до Носівського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини з батьком залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2020 року було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

20 жовтня 2020 року відповідач надіслала до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позову. У відзиві відповідач зазначила, що вона, ОСОБА_2 , 08 листопада 2008 року уклала шлюб з ОСОБА_1 . Від шлюбу у них є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Носівського районного суду від 07 серпня 2020 року шлюб між нею, ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 розірвано. Дитина ОСОБА_3 з її народження та до того, як не віддав і не відпустив її батько, проживала з нею ОСОБА_2 . До батька ОСОБА_1 дитина відбула тимчасово ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дитини одноосібно прийняв рішення залишити дитину у себе. Не погоджуючись з ОСОБА_2 , також виконав переведення їхньої доньки з Мринської ЗОШ І-ІІІ ступенів до навчального закладу за його місцем проживання. Усвідомила вона все одночасно з отриманням інформації про подання ОСОБА_1 вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_2 . Відповідач допускає, що батько дитини керується корисливими мотивами (подальше отримання аліментів на дитину та використання їх для задоволення власних потреб), а також вбачає небезпеку для дитини з огляду на те, що батько дитини вживав алкоголь і наркотичні та/або психотропні речовини. Фінансово брати участь у вихованні та утриманні доньки ОСОБА_1 почав лише з 2018 року, надходження такої допомоги мали нерегулярний характер, і їх розмір він визначав самостійно. Батько явно не керується інтересами дитини, самовільно забравши дитину від матері та психологічно налаштовуючи дитину проти мами. ОСОБА_47 зі свого народження та шкільні роки проживала в повній сім`ї в с. Мрин Носівського району Чернігівської області. Її юнацьке життя визначається наступними досягненнями: закінченням Мринської середньої школи І-ІІІ ст. з відзнакою (срібна медаль), успішне навчання продовжила в Чернігівському державному політехнічному університеті, за рівнем середнього балу була переведена на останньому курсі на бюджетну форму навчання, у 2005 році здобула повну вищу освіту, має диплом економіста. Наразі працює у ТОВ «Юридична фірма «Бонус» на посаді заступника головного бухгалтера. Працюючи в м. Києві, вона знімала невелику кімнату та кожну вільну хвилину, всі вихідні, свята, відпустки проводила вдома у своїх батьків з дитиною. Натомість сам ОСОБА_1 продовжував вести нестабільний та несерйозний спосіб життя, покращення ситуації з його залежністю було тимчасовим, весь час були зриви і він не міг знайти роботи. З 2014 року його залежність переросла в алкогольну і в липні 2014 року він в супроводі своїх рідних звернувся в Клініку Доктора ОСОБА_6 , де пройшов психотерапевтичне лікування з приводу алкогольної залежності. Для підтримання лікувального ефекту він повинен був проходити регулярні контрольні огляди і, оскільки зриви продовжувались, він проходив повторне лікування у 2017 році. Також з 2015 року він почав їздити на заробітки закордон, проте як і раніше він говорив ОСОБА_2 , що роботодавці його «кидають», кошти не платять, бо він працює неофіційно. Фінансової підтримки він їм з дитиною не надавав і демонстрував, що у нього немає фактичних грошей і з нього нічого вимагати. Проте, вона бачила, що все, що він заробляв, він спрямовував на наркотики, алкоголь та цигарки. Тобто в той час як батько не переймався утриманням та вихованням дитини, вона як мати неповнолітньої доньки, працювала та забезпечувала в повному обсязі ОСОБА_7 усі її потреби, у тому числі по навчанню, побуту, харчуванню та утриманню. Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 можуть засвідчити обставини, що мають вагоме значення для вирішення справи по визначенню місця проживання дитини. ОСОБА_1 наразі має стосунки з іншою жінкою, в якої є троє дітей, з яких двоє (син та донька) проживають із нею. Коли ОСОБА_11 перебуває у батька, то діти мають кімнату одну на трьох, тобто дві дівчинки і один хлопчик в одній кімнаті. Для постійного проживання вважає такі умови недопустимими. Натомість вдома, з нею, у ОСОБА_4 окрема своя дитяча, меблі, іграшки, вдосталь одягу і шкільного приладдя, все необхідне. Відповідач весь час дбає про свою дитину, навіть коли вона фізично знаходиться не з нею. Вихованням доньки наразі займається лише співмешканка ОСОБА_1 , яка офіційно ніде не працює і живе за рахунок аліментів, що сплачує її колишній чоловік на двох її неповнолітніх дітей. У той час ОСОБА_1 продовжує працювати на різних підробітках, у тому числі і за межами м. Олександрія. Те, що він має роз`їзний характер роботи, підтверджує його фото звіт у соцмережах. Виявивши такі фото, вона негайно звернулась до нього з питанням, де і з ким перебуває донька, коли його немає поруч, на що не отримала конкретної відповіді, і вимушена була звернутися 15 травня 2020 року до поліції з проханням встановити місце знаходження дитини. Поліція підтвердила, що батько перебуває не в м. Олександрія і його не буде ще кілька днів, і станом на 15 травня 2020 року дитина була залишена на співмешканку ОСОБА_12 . Вдруге ситуація з визначенням місця перебування дитини склалась через два тижні, коли він, повернувшись із заробітків, віддав доньку на тривалий час до батьків своєї співмешканки ОСОБА_13 , які проживають за межами м. Олександрія, дитина протягом двох днів не виходила на зв`язок, а ОСОБА_1 не надавав жодної інформації про те, де і з ким знаходиться донька. 27 травня 2020 року вона змушена була знову встановити через органи поліції місцезнаходження дитини та той факт, що ОСОБА_1 залишає дитину на чужих людей, а також встановити факт її безпеки. Душевний біль відповідача як матері, в якої нахабно забрали дитину, не можна передати словами, під час телефонних розмов вона чула, що біля дитини поруч знаходиться або ОСОБА_1 , або його співмешканка, які підказують доньці як з нею говорити, навчають дуже нехорошим манерам та словам. Відповідач наголошує, що вона може забезпечити ОСОБА_7 належні умови проживання та всебічного розвитку, любить свою дитину та дуже не хоче, щоб вона постраждала від психологічних і правових маніпуляцій її батька. Відповідач уважає, що розлучити матір з дитиною можливо лише за наявності суттєвих аргументів. Батько ж дитини самовільно змінив місце проживання дитини та психологічно на неї вплинув, щоб налаштувати дитину проти матері. Відповідач просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та покласти судові витрати на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України (а. с. 53-60, т. 1).

Також 20 жовтня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 08 листопада 2008 року було укладено шлюб. Після одруження у листопаді 2008 року сторони проживали у найманій квартирі у м. Боярка. У той час ОСОБА_48 продовжувала працювати в м. Києві й у 2009 році пішла у відпустку по народженню дитини. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не працював, не мав постійного заробітку і не міг самостійно забезпечувати сім`ю, вона переїхала проживати до своїх батьків у Чернігівську область, с. Мрин, з того часу вони з ОСОБА_1 разом не проживали та не вели спільного господарства. Від шлюбу у сторін є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не складалися роками, останній не переймався забезпеченням її та не дбав про базові потреби дочки. Тільки з 2018 року почав інколи надсилати кошти з відміткою, що це аліменти на дитину, проте ці надходження мали нерегулярний характер, їх розмір він визначав самостійно. Питання про розірвання шлюбу піднімалося неодноразово. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що у червні 2012 року, коли доньці було 2 роки, не маючи засобів для існування, вона мусила вийти на роботу для того, щоб забезпечити базові потреби дитини та її самої. У пошуках можливості працювати за спеціальністю та з подальшим кар`єрним розвитком вона змушена була погодитись на роботу в м. Києві. З 01 червня 2012 року ОСОБА_2 була прийнята на роботу в ТОВ «АЛЬФА 777». У цей час ОСОБА_1 уже також перебував у м. Києві, його робота в Криму виявилася недовготривалою (близько 1 року), потім він деякий час проживав у своїх батьків в м. Олександрія Кіровоградської області, знову повернувся у м. Київ, перебивався невеликими заробітками, оскільки на той час мав наркотичну залежність. Інколи ОСОБА_1 приїздив до доньки на вихідних, з його поведінки було видно, що він перебував в стані наркотичної залежності. Донька до нього дуже тягнулась, їй дуже хотілося батьківської уваги, тому батьки ОСОБА_2 були не проти, щоб він до неї приїздив, особливо коли остання перебувала на роботі в м. Києві. Під час одного з приїздів він взяв гроші у сусідів і довго не приїздив, бо не міг розрахуватися з боргами. Через деякий час, коли він знову почав навідуватися до доньки, його стан часто викликав занепокоєння, бо було очевидно, що він наркотично залежна людина, про що ОСОБА_2 та її батьки говорили йому та його рідним. На цій підставі вдома мали місце сварки з приводу того, що він, прикриваючись дитиною, їздить до них додому в неналежному стані. Зрештою батьки ОСОБА_1 наполягали, щоб він повернувся додому у м. Олександрія Кіровоградської області, та допомагали йому боротися з наркотичної залежністю. Вона, ОСОБА_2 , із свого народження та у шкільні роки проживала в повній сім`ї в с. Мрин Носівського району Чернігівської області. Її юнацьке життя визначається наступними досягненнями: закінченням Мринської середньої школи І-ІІІ ст. з відзнакою (срібна медаль), успішне навчання продовжила в Чернігівському державному політехнічному університеті, за рівнем середнього балу була переведена на останньому курсі на бюджетну форму навчання, у 2005 році здобула повну вищу освіту, має диплом економіста. Наразі працює у ТОВ «Юридична фірма «Бонус» на посаді заступника головного бухгалтера. Працюючи в м. Києві, знімала в м. Києві невелику кімнату та кожну вільну хвилину, всі вихідні, свята, відпустки проводила вдома у своїх батьків з дитиною. Натомість сам ОСОБА_1 продовжував вести нестабільний та несерйозний спосіб життя, покращення ситуації з його залежністю було тимчасовим, весь час були зриви, і він не міг знайти роботу. З 2014 року його незалежність переросла в алкогольну, і в липні 2014 року він в супроводі своїх рідних звернувся в Клініку Доктора ОСОБА_6 , де пройшов психотерапевтичне лікування з приводу алкогольної залежності, для підтримання лікувального ефекту він повинен був проходити регулярні контрольні огляди. Оскільки зриви продовжувались, то він проходив і повторне лікування у 2017 році. Також з 2015 року він почав їздити на заробітки за кордон, проте як і раніше він говорив ОСОБА_2 , що роботодавці його «кидають», кошти не платять, бо він працює неофіційно. Фінансової підтримки він їм з дитиною не надавав і демонстрував, що у нього немає фактичних грошей і з нього нічого вимагати. Проте, вона бачила, що все, що він заробляв, він спрямовував на наркотики та алкоголь, цигарки. Тобто, у той час, як батько не переймався утриманням та вихованням дитини, вона як мати неповнолітньої доньки працювала та забезпечувала в повному обсязі ОСОБА_7 усі її потреби, у тому числі по навчанню, побуту, харчуванню та утриманню. Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 можуть засвідчити обставини, що мають вагоме значення для вирішення справи по визначенню місця проживання дитини. Вона може забезпечити ОСОБА_7 належні умови проживання та всебічного розвитку, любить свою дитину та дуже не хоче, щоб вона постраждала від психологічних і правових маніпуляцій батька. Стан алкогольної залежності ОСОБА_1 не являвся і не являється постійним. Коли він не вживав алкогольних напоїв тощо, ОСОБА_2 допускала побачення батька з дитиною та навіть перебування доньки у нього в гостях. Батько дитини скористався тим, що донька гостювала у нього певний час на карантині (запобіжні заходи проти коронавірусної інфекції COVID-19), щоб вилучити дитину в матері та усіляко налаштувати дочку проти матері. На карантині діти не відвідували школу, ОСОБА_1 не схоже було, щоб щось вживав, і ОСОБА_2 відпустила доньку на тимчасове перебування до батька. Останній, не погоджуючи з нею своє рішення, виконав переведення їхньої доньки з Мринської ЗОШ І-ІІІ ступенів до навчального закладу за місцем проживання ОСОБА_1 . Зробив це, коли дитина перебувала у нього. Усвідомила це ОСОБА_5 одночасно з отриманням інформації про подання ОСОБА_1 позову про стягнення аліментів. ОСОБА_1 усупереч її, як матері, бажанню фактично вилучив дитину із звичного для неї середовища, де було все необхідне для забезпечення належного рівня проживання та навчання, належні побутові умови, а також медичне обслуговування. ОСОБА_1 наразі має стосунки з іншою жінкою, яка має трьох дітей, з яких двоє (син та донька) проживають із нею. Коли ОСОБА_11 перебуває у батька, то діти мають одну кімнату на трьох, тобто дві дівчинки і один хлопчик в одній кімнаті. ОСОБА_48 вважає такі умови недопустимими для постійного проживання. Натомість вдома, з нею, у ОСОБА_4 окрема своя дитяча, меблі, іграшки, вдосталь одягу і шкільного приладдя, все необхідне. Вона весь час дбає про свою дитину, навіть коли фізично знаходиться не з нею. Удома у с. Мрин дитина має свою кімнату, у яку в березні 2020 року ОСОБА_48 придбала нові меблі. Мати регулярно купує для доньки нові речі, однак на даний момент дитина під впливом батька, на жаль, відмовляється їх приймати. Дитина ОСОБА_3 з її народження та до того, як її не віддав і не відпустив батько, проживала з нею ОСОБА_2 . До батька ОСОБА_1 дитина відбула тимчасово з 08 січня 2020 року, і батько, одноосібно прийнявши рішення, самовільно залишив дитину у себе. З тих пір донька фізично перебуває в ОСОБА_1 та його співмешканки. Вихованням доньки наразі займається лише співмешканка ОСОБА_1 , яка офіційно ніде не працює і живе за рахунок аліментів, що сплачує її колишній чоловік на двох неповнолітніх дітей. У той час ОСОБА_1 продовжує працювати на різних підробітках, у тому числі й за межами м. Олександрія. Те, що він має роз`їзний характер роботи, підтверджує його фото звіт у соцмережах. Коли позивач за зустрічним позовом виявила такі його фото, вона негайно звернулась до нього з питанням, де і з ким перебуває донька, коли його немає поруч. На свої питання вона не отримала конкретної відповіді й вимушена була звернутися 15 травня 2020 року до поліції з проханням встановити місце знаходження дитини. Поліція підтвердила, що батько перебуває не в м. Олександрія і його не буде ще кілька днів, станом на 15 травня 2020 року дитина була залишена на співмешканку ОСОБА_13 Удруге ситуація з визначенням місця перебування дитини склалась через два тижні, коли він, повернувшись із заробітків, віддав доньку на тривалий час до батьків своєї співмешканки ОСОБА_13 , які проживають за межами м. Олександрія. Дитина протягом двох днів не виходила на зв`язок, а ОСОБА_1 не надавав жодної інформації про те, де і з ким знаходиться донька. 27 травня 2020 року ОСОБА_2 змушена була знову встановити через органи поліції місцезнаходження дитини та той факт, що ОСОБА_1 залишає дитину на чужих людей, а також встановити факт її безпеки. Визначена у листі бабуся ОСОБА_15 не являється бабусею її доньки, а є чужою людиною для ОСОБА_4 , вона являється матір`ю співмешканки ОСОБА_1 . Душевний біль як матері, в якої нахабно забрали дитину, не можна передати словами, під час телефонних розмов вона чула, що біля дитини поруч знаходиться або ОСОБА_1 , або його співмешканка, які підказують доньці як з нею говорити, навчають дуже нехорошим манерам та словам. ОСОБА_48 уважає, що розлучити матір з дитиною можливо лише за наявності суттєвих аргументів. А батько дитини самовільно змінив місце проживання дитини та психологічно на неї вплинув, щоб налаштувати дитину проти матері. Батько дитини керується корисливими мотивами (подальше отримання аліментів на дитину та використання їх для задоволення власних потреб). Мати вбачає небезпеку для дитини з огляду на те, що батько дитини раніше вживав алкоголь і наркотичні та/або психотропні речовини. Батько явно не керується інтересами дитини, самовільно забравши дитину від матері та психологічно налаштовуючи її проти мами.

Позивач за зустрічним позовом просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 , судові витрати покласти на ОСОБА_1 (а. с. 95-105 т. 1).

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2020 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини з батьком. Цією ж ухвалою об`єднано вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини з батьком.

21 жовтня 2020 року ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою сторін.

ОСОБА_1 у відзиві на зустрічну позовну заяву та відповіді на відзив, які надійшли до суду 05 листопада 2020 року, зазначає, що вони ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) одружилися у листопаді 2008 року і проживали в місті Боярка в орендованій кімнаті у приватному будинку. Саме в цей час він закінчував навчання на платній основі в державному навчальному закладі « Київський коледж будівництва, архітектури та дизайну » за спеціальністю «Будівництво та експлуатація будівель і споруд» і здобув кваліфікацію технік-будівельник. Оскільки навчання було на платній основі, кімната - орендованою, то він працював та сплачував усі їхні спільні рахунки у подружньому житті. Працював виконробом, але неофіційно, заробляв достатньо коштів на їхнє життя. Паралельно з будівельною діяльністю з 2007 по 2010 роки він з майбутнім кумом мав бізнес в місті Боярка, а саме: мережу магазинів по продажу автозапчастин «Автомайстер», з якого додатково отримував достатній прибуток. Також за декілька місяців до їхнього з ОСОБА_2 весілля він придбав за власний кошт свій перший спортивний автомобіль марки «Opel Calibra». Усі зароблені кошти він завжди віддавав ОСОБА_2 на потреби їхньої родини та її власні. Потім у жовтні 2009 року йому запропонували високу посаду в хімічному підприємстві в АР Крим. 2008-2009 роки були кризові для всієї країни, тому зрозуміло, що відмовлятися від такої пропозиції він не міг (та ще напередодні народження доньки) тому був вимушений погодитися на дану роботу задля забезпечення дружини та майбутньої донечки. Тоді ОСОБА_48 вперше проявила свою неготовність бути дружиною та матір`ю та категорично відмовилася їхати з ним, своїм чоловіком. Їй легше було поїхати до своїх батьків, ніж виконувати свої обов`язки дружини та майбутньої мами. У свою чергу, він постійно, кожні два тижні, приїздив до доньки та дружини з АР Крим, навідував їх та залишав їй значні кошти на забезпечення її та дитини усім необхідним. Фінансова сторона їхньої родини вирішувалася ним в повному обсязі самостійно. У середині лютого 2011 року у нього закінчився контракт в АР Крим і він повернувся до родини (на той час зароблені ним кошти були у ОСОБА_2 в сумі більше 100 000 грн., оскільки кожні два тижні він привозив кошти та все віддавав саме їй). На всі його пропозиції жити окремо від батьків остання категорично відмовлялася, обумовлюючи це тим, що їй самій буде тяжко, що вона не впорається сама без допомоги матері та старшої сестри у догляді за маленькою донькою, коли він буде на роботі. Стосунки між ним та ОСОБА_2 дійсно не складалися роками. Вони дійсно проживали окремо, а саме з червня 2012 р., коли ОСОБА_2 захотіла уникнути відповідальності у вихованні дитини, завчасно повернувшись з відпустки по догляду за дитиною на роботу. Хоча потреби в цьому не було. Він постійно пропонував вийняти житло та проживати разом як раніше, як родина, забезпечувати її та доньку, але дружині було нецікаво залишатися з ним, вона хотіла дуже сильно повернутися до м. Києва. З кінця 2012 року відношення з боку ОСОБА_2 до нього погіршилося. Згодом він дізнався причину цього. Як виявилося, його дружина вже проживала з іншим чоловіком, з його батьками та сином у м. Києві в Оболонському районі у квартирі батьків. Поки ОСОБА_2 проживала, працювала та влаштовувала власне життя у м. Києві, він також працював, але постійно був з дитиною. Коли він дізнався причину такого ставлення до себе, до їхньої дитини, небажання дружини жити разом, то 02 жовтня 2015 року вперше подав до Носівського районного суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Після цього ОСОБА_2 зробила вигляд, що вона змінилася та пообіцяла йому бути гарною дружиною, після чого він забрав свою заяву про розірвання шлюбу.Але нічого з цього не вийшло, тож через деякий час він був змушений вдруге 24 листопада 2015 року подати вказану заяву. Цього разу була така ж сама реакція ОСОБА_2 , однак і цього разу він їй повірив. Оскільки він дуже сильно любив свою дочку та керувався винятково її інтересами, то повірив, що все зміниться, а стосунки між подружжям налагодяться. Він дуже хотів, щоб дитина мала повноцінну сім`ю, тата й маму, отримувала достатньо любові та уваги. Але зі сторони ОСОБА_2 нічого не змінювалося та не змінилося по теперішній час, адже вона думає і керується лише власними інтересами. Він не перебував і не перебуває на обліку у диспансерах, ніколи не зловживав алкогольними напоями, наркотичними та психотропними речовинами. Йому набридло відчувати безпідставне приниження з боку ОСОБА_2 . До кінця травня 2017 року він постійно мешкав з донькою у с. Мрин Чернігівської області у батьків ОСОБА_2 на відміну від останньої. А з кінця травня 2017 року почав їздити за кордон у зв`язку з необхідністю забезпечити належний рівень розвитку та життєдіяльності своєї доньки. Він працював у різних країнах Європи до кінця 2019 року, справно та регулярно відправляв кошти на забезпечення доньки. З донькою усе життя він має чудові стосунки та духовний зв`язок. Усі роки, де б він не був, щодня спілкувався з ОСОБА_16 , завжди ставився до неї з любов`ю, і дитина це завжди відчувала. Донька завжди тягнулася до нього. ОСОБА_48 дозволила доньці відвідати його, оскільки він та дочка неодноразово її благали про це. Приїхавши до нього, дитина була у пригніченому стані, загальний стан доньки його дуже стурбував, вона виражалася нецензурною лексикою, була замкнута і мала надлишок ваги, тому в неї був сильний комплекс з приводу цього. Вона була дуже самотньою та одноразово скаржилася на відсутність ласки з боку матері ОСОБА_2 ,оскільки постійно проживала з дідусем та бабусею. Потрапившидо його родини, вона відчула турботу та любов до себе, тому навідріз відмовилася повертатися назад. Дочка просто благала його не повертати її та залишити у себе (навіть доходило до істерик). Тому він зі своєю дружиною вирішили залишити доньку, адже його серце краялося від слів, які він чув з боку дитини, та від її благань. Він не мав вибору та з радістю залишив свою доньку у себе. Вибір залишитися з ним був волевиявленням саме ОСОБА_3 . Це може підтвердити начальник служби у справах дітей, який неодноразово проводив бесіди з ОСОБА_16 особисто, коли ОСОБА_48 силою намагалася забрати дитину, а також психологи, які працювали з донькою. З того моменту як донька приїхала до нього в гості (08 січня 2020 року) та виявила бажання залишитися жити з ним, він відмовився від контракту у Німеччині та відкрив власну справу як ФОП, успішно працює в Україні. З тих пір як ОСОБА_48 поїхала до м. Києва працювати та влаштовувати особисте життя, донька не жила з нею жодного дня, маму вона бачила дуже рідко. Роль мами для ОСОБА_4 виконувала ОСОБА_9 - мати ОСОБА_2 . Коли ОСОБА_11 приїхала до нього і побачила справжні родинні відносини, відчула любов та увагу до себе, вона виявила бажання залишитися в його родині, звісно, його як батька це приємно вразило та водночас засмутило. Виявилося, що донька постійно відчувала себе самотньою та непотрібною, про це вона йому розповідала зі сльозами на очах. І який би він був батько, коли б не зважав на сльози своєї донечки, та відправив би її назад у село до бабусі та в самотність. Її бажання не повертатися до с. Мрин він звісно одразу повідомив її бабусі ОСОБА_9 та діду ОСОБА_17 . Матері ОСОБА_2 він повідомити це не міг, адже вона заблокувала його в телефоні та соцмережах, після того як він вислухав дуже багато нецензурної лайки на свою адресу та адресу доньки. Після цього ОСОБА_2 зателефонувала доньці та в грубій формі приказала негайно їхати додому в село, вона психологічно тиснула на неї у розмові, кричала. Потім були десятки телефонних дзвінків зі сторони всіх зазначених у зустрічній позовній заяві рідних до нього та до ОСОБА_4 . Усі ці люди сварили, принижували та говорили на доньку, що вона зрадниця, а саме зрадила бабусю і маму. Вони доводили доньку подібними висловлюваннями до стресового стану та до сліз, не зважали на те, що вона їм казала, що любить їх і що це лише її рішення та бажання. Звісно, спостерігати за тим як страждає від такого цькування та неповаги до себе його донька, він як люблячий та відповідальний батько, не міг, тому був змушений однозначно та рішуче діяти, оберігати дочку від таких дзвінків та не допускати її стресового стану. Найбільше його вражає цинізм ОСОБА_48 , яка приховує одну з головних деталей, що у січні 2020 року він особисто після психологічного тиску з боку ОСОБА_2 та її рідні, разом із донькою звернулися до служби у справах дітей Олександрійської міської ради та пояснили ситуацію. Керівник даної служби ОСОБА_18 негайно зібрав нараду, викликав спеціалістів, дитячого психолога, які проводили бесіди з донькою без його присутності. Також ОСОБА_2 чомусь не згадує, що у лютому 2020 року вона приїжджала до м. Олександрія разом із своєю сестрою ОСОБА_19 , щоб силою забрати доньку, але ним також було подано звернення до служби у справах дітей Олександрійської міської ради. Начальник ОСОБА_18 знову проводив роботу з ним та дитиною. З донькою паралельно проводив роботу дитячий психолог та по результатах проведеної роботи був виявлений той факт, що бажання дитини лишитися з батьком є щирим і некерованим ним або ще кимось. ОСОБА_48 знала заздалегідь про бажання доньки залишитися з ним та про навчання в іншому навчальному закладі ще в січні 2020 року, а не тоді (як вона стверджує), коли отримала позов про стягнення аліментів аж у квітні. Тільки у квітні вона почала діяти. Дане твердження характеризує ОСОБА_2 як невідповідальну та байдужу матір, дитина з січня 2020 року відвідує навчальний заклад у м. Олександрія, тобто чотири місяці ОСОБА_48 , нібито, не знала про це. На всі прохання дитини відправити їй її речі, одяг, прикраси, оскільки вона за ними сумувала, відповідь ОСОБА_2 завжди була негативною. Вона відмовляла донечці, не дивлячись на її сльози та благання, лише спекулювала тим, що отримаєш усе, коли повернешся в село. Після таких розмов з боку матері до своєї доньки, дивлячись на те, як ОСОБА_11 принижується, він заборонив їй будь-що просити в матері, але не забороняв приймати подарунки від ОСОБА_2 . Після того, як донька вирішила залишитися жити з ним, він придбав їй усе необхідне: одяг, взуття, шкільне приладдя тощо за власні кошти. ОСОБА_48 з січня 2020 року і по теперішній час відправила у серпні 2020 року кофтину, двоє лосин та дві футболки, однак цей одяг ОСОБА_20 носила раніше, він був придбаний ще у 2019 році. У дитини досить гарні і комфортні умови для проживання, вона мешкає в кімнаті зі своєю названою сестрою ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є донькою його дружини ОСОБА_22 . Він неодноразово звертався до служби у справах дітей Олександрійської міської ради для того, щоб вони перевірили житлово-побутові умови проживання його доньки та надали висновок, але, нажаль, через карантинні заходи виїзди додому дана служба не здійснює. Свідчення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не можуть братися до увагита заслухуватися взагалі, тому що ОСОБА_8 є старшою сестрою, ОСОБА_9 - матір`ю,а ОСОБА_10 - двоюрідною сестрою ОСОБА_2 . Усідані свідки, по-перше, не є незалежними, а, по-друге, будуть свідчити у бік ОСОБА_48 та доводити до відома неправдиву інформацію, тому що вони заінтересовані особи на її стороні. Дитина зі свого народження до січня 2020 року постійно проживала з дідусем та бабусею, матір ОСОБА_2 бачила дуже рідко, навіть жодного разу остання не виявила бажання та не взяла на канікули дитину до себе у м. Київ. За ті два роки, що він працював за кордоном задля того, щоб належно забезпечувати доньку, стан останньої дуже погіршився, стало зрозуміло, що дитина була віддана сама собі, це було видно по її поведінці та низькому рівні навчання, у доньки була занижена самооцінка, дитина замикалася в собі, вживала нецензурні слова, також зізналася, що були випадки мілких крадіжок у магазинах. Ці обставини свідчать тільки про відсутність ОСОБА_2 у житті дитини.

Питання про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 піднімалося неодноразово. Він двічі подавав до Носівського районного суду Чернігівської області позов про розірвання шлюбу, але дані справи залишалися без розгляду у зв`язку з тим, що саме ОСОБА_2 наполягала на примиренні та обіцяла змінитися, виправити своє відношення до нього та дитини, але все одно нічого не змінювалося. На його благання ОСОБА_2 дозволила дитині приїхати до нього. Коли дитина приїхала до нього, то була у пригніченому стані, моральний стан доньки стурбував ОСОБА_1 , дитина виражалася нецензурною лексикою, була замкнута в собі, мала надлишок ваги та дуже сильний комплекс з приводу цього, вона була дуже самотньою та неодноразово скаржилася на відсутність ласки з боку матері, оскільки постійно проживала з дідусем та бабусею. А, приїхавши до родини ОСОБА_1 , вона відчула турботу та любов до себе і навідріз відмовилася повертатися назад, дитина благала не повертати її та залишити у себе. Тому він зі своєю дружиною вирішили залишити доньку ОСОБА_3 у них. Даний вибір був волевиявленням доньки, тому твердження ОСОБА_2 , що, нібито, він не віддавав та не відпускав доньку не є дійсністю. Дитина дійсно відбула до ОСОБА_1 тимчасово, але, отримавши сімейну ласку від батька і побачивши, яка в батька сім`я, не захотіла повертатися до дідуся і бабусі. ОСОБА_1 неодноразово дзвонив до ОСОБА_2 та піднімав дане питання, намагався знайти компроміс в інтересах їхньої доньки, але остання не хотіла нічого слухати і кричала постійно у слухавку, морально тиснула на дитину і доводила її до сліз. Тому ним було вирішено подати документи доньки до навчального закладу, щоб дитина не пропускала шкільної програми та мала змогу навчатися. ОСОБА_48 заздалегідь знала про навчання доньки у навчальному закладі НВО «Олександрійська гімназія імені Т.Г. Шевченка - ЗНЗ І-ІІ ступенів - школа мистецтв», ще до подачі позовної заяви про стягнення аліментів. Він завжди регулярно допомагав ОСОБА_2 грошима на утримання доньки. За час, коли вони проживали разом, ним матеріально забезпечувалася вся родина. До 2017 року він мав офіційне працевлаштування і між ними була домовленість про добровільну матеріальну допомогу. ОСОБА_1 жив, як і зараз, заради сім`ї та сімейних цінностей. За кордон він почав їздити з середини 2017 року по 2019 рік. Коли вирішив, що донька залишається з ним, відмовився від контракту в Німеччині, відкрив свою власну справу та оформив ФОП. На даний час ОСОБА_1 не перебуває на обліку у жодному диспансері, шкідливих звичок не має, ніколи не зловживав алкогольними напоями та наркотичними речовинами. Психологічний тиск та відсутність прояву любові матері до дитини виходить саме від ОСОБА_2 . Коли дитина вирішила сама залишитися та благала останню відправити через поштовий зв`язок хоча б якісь речі, зошити тощо, ОСОБА_2 кричала на неї, морально тиснула та доводила дитину до істерики. ОСОБА_48 сама собі суперечить, вона стверджує, що дитина постійно проживала з нею, але вона не зазначає, що у неї у власності є квартира у м. Києві, місце її офіційного працевлаштування знаходиться у м. Києві, а дитина без його згоди проживала з дідусем та бабусею, які належним чином не надавали їй опіку, турботу та родинну любов. Дитина постійно скаржилася на відсутність навіть уваги до неї з боку бабусі та матері. Яким чином дитина фізично могла відвідувати навчальний заклад у с. Мрин Чернігівської області та постійно проживати з ОСОБА_2 у м. Києві. Він має офіційну дружину, у якої двоє дітей, також вони мають двокімнатну квартиру. У одній кімнаті проживають дівчата (його донька та донька дружини), в іншій кімнаті - він з дружиною та її сином. Стан житлово-побутових умов задовільний, він неодноразово звертався до служби у справах дітей Олександрійської міської ради для того, щоб вони перевірили житлово-побутові умови проживання його доньки та надали висновок, але, нажаль, через карантинні заходи виїзди додому дана служба не здійснює. З січня 2020 року він повністю купив усе, що необхідно для життєдіяльності та розвитку дитини за власні кошти.Вихованням доньки займається він та його дружина, яка ставиться до дитини як до рідної. Донька за період проживання у нього отримала любов, турботу, які не отримувала від своєї матері, дідуся та бабусі. Знімки в соцмережах робилися ним щеу 2019 році. У законодавстві та Сімейному кодексі не прописано, що він не має права виїхати за межі міста, у якому проживає. Оскільки на даний час він є ФОП, то виїжджає на різні закупівлі, від ОСОБА_2 даний факт не приховується, а повідомляється. Однак остання користується даним фактом та неодноразово зверталась до поліції з проханням встановити місце знаходження дитини. Тому працівниками поліції неодноразово були складені рапорти, що дитина здорова, знаходиться у належному стані за місцем його проживання разом з його дружиною, яка має право залишатися з його донькою. Влітку діти відвідують родичів його дружини, і того разу діти поїхали у гості до родичів його дружини. ОСОБА_48 не хоче сплачувати аліменти на утримання дитини. Про те, що дитина залишається з ним, остання знала ще у січні 2020 року, коли приїздила до м. Олександрія до служби у справах дітей Олександрійської міської ради. Відстоювати ж свої права почала лише тоді, коли отримала позов про стягнення аліментів. Вона має офіційне працевлаштування та не хоче, щоб з неї стягувалися аліменти, оскільки для неї це принизливо. ОСОБА_48 керується саме своїми інтересами, їй байдуже на інтереси, потреби, бажання доньки. Донька відмовляється повертатися до дідуся та бабусі у с. Мрин Чернігівської області. Він усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання доньки, піклування про неї, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, уважає за необхідне визначити місце проживання доньки з ним.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю просив відмовити (а.с. 153-159, 169-174 т. 1).

20 листопада 2020 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 надіслала до суду заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, зазначила про наявність неправдивої інформації, указаної ОСОБА_1 . ОСОБА_48 указує, що ОСОБА_1 описує життєві обставини та намагається спростувати свій неблагонадійний та нестабільний спосіб життя, скласти хибне позитивне враження про його трудову зайнятість та фінансове благополуччя. Він указує неправдиві відомості про його ставлення до доньки та до неї ( ОСОБА_2 ), окрім того він намагається значно занизити її значимість і присутність у житті дитини. Саме поведінка ОСОБА_1 , його безвідповідальність перед сім`єю та ухилення від сімейних обов`язків, передбачених законодавством відносно утримання дитини, піклування про неї, стали причиною того, що їхня сім`я розпалась. Вона ніколи не заперечувала проти розлучення і не благала про примирення, розуміючи формальність їх з ОСОБА_1 стосунків та безперспективність подальшого так званого «шлюбу». В даному випадку, чоловік, коли так трактує, то видає бажане за дійсність. У зв`язку з відсутністю в неї вільного часу питанням про розлучення займався чоловік, дійсно він вперше подав заяву на розлучення ще у вересні 2015 р. та через своє несерйозне ставлення до життя робив це кілька разів, і нарешті їх розлучили у вересні 2020 р. ОСОБА_1 вдало маніпулює емоційним станом дитини з тих пір, коли вона поїхала до нього в гості на кілька днів, і ставить собі за ціль її не віддавати і не повертати додому до мами. Ще до того як поїхати до батька, дитина звичайно скучала за батьком, вона не налаштовувала доньку проти нього, і тому дитина нормально зреагувала, коли батько запропонував їй поїхати до нього в гості. До цієї поїздки дитина востаннє бачила батька півроку назад, у липні 2019 року, він приїздив на один день у супроводі своєї матері до них у с. Мрин, а до цього - аж у грудні 2018 року (отже за 2019 рік дитина бачила батька протягом одного дня), тому те, що ОСОБА_1 говорить, що дитина була в пригніченому стані, коли він забрав її у січні 2020 р., не відповідає дійсності, оскільки дитина просто придивлялась до батька та до нових обставин, у яких вона опинилась. Моральний стан доньки ОСОБА_1 трактує так, як йому заманеться, і в тому ракурсі, у якому йому вигідно. Він, можливо, дійсно не розуміє, що сам винний в дещо відстороненому відношенні доньки до себе, що вона перший час з ним була замкнена і скута. Також батько дитини ставить їй у провину, що дитина вживала нецензурну лексику, що, звичайно ж, є неправдою. Ніколи з цього приводу не було скарг з боку рідних та шкільних працівників, і те, що вона могла розповідати батьку, це були поодинокі випадки з її життя. Нестачі уваги, про яку стверджує ОСОБА_1 , у дитини ніколи не було. Дитина всебічно розвивалась, була дуже рухливою, адже в загальному режимі відвідувала у школі уроки фізкультури, додатково відвідувала танцювальні заняття, також у дитини є велосипед та ролики для активного відпочинку. Твердження, що дитина сама формулювала думки, ніби не відчуває маминої любові, неправдиві, і були самостійно втлумачені, навіяні дитині батьком. Він пояснював дитині її відчуття та емоції, виходячи із власної зацікавленості та інтересів. Дитина зі свого народження постійно проживала з нею в с. Мрин Носівського району Чернігівської області, у квартирі, яка належить її батькам. І залишала вона дитину на догляд батькам тільки у разі, коли потрібно було виходити на роботу, оскільки самостійно забезпечувала всі їхні з донькою потреби та гідний рівень життя. Поїхавши до батька в гості під час зимових канікул, дитина опинилась під його впливом, батько весь час рекламував себе та свою співмешканку як нову щасливу родину для проживання доньки, паралельно принижуючи її ( ОСОБА_2 ) та її рідню. Зіграло роль і те, що у співмешканки ОСОБА_13 є троє дітей, з них двоє дітей близько 12 та 7 років, і це була одна із основних причин, чому донька зацікавилася й була схильна залишитись пожити у батька. І батько відразу зорієнтувався, призначивши їх у житті дитини новими братом та сестрою, які в усьому кращі за її двоюрідних брата і сестру, з якими донька росла з малих років. Істерики дитини, про які згадує ОСОБА_1 , значно перебільшені та не відповідають характеру дитини, вона могла розплакатись тому, що сумно було прощатись з батьком та новими друзями, а він тільки того й чекав та відразу прийняв самовільне і вигідне йому рішення залишити дитину в себе, у черговий раз продемонструвавши, чого варті його обіцянки, та нехтуючи домовленістю між ними про вчасне повернення дитини. З усього зрозуміло, що колишній чоловік керувався в першу чергу мотивами не платити аліменти на дитину та отримувати матеріальну підтримку з її боку. 16 січня 2020 року, дізнавшись про рішення своєї дитини тимчасово пожити у батька, вона зі старшою сестрою ОСОБА_19 негайно виїхали до м. Олександрія, зустріч з ОСОБА_1 та донькою відбулась на території Олександрійської міської ради у службі у справах дітей, оскільки з телефонних розмов було зрозуміло, що ОСОБА_1 налаштований агресивно та міг зовсім не впустити їх у своє помешкання, не допустити можливості спілкування з дитиною. І саме ці обставини стали причиною їхньої зустрічі в Олександрійській міській раді в присутності керівника служби у справах дітей ОСОБА_18 , де дитина підтвердила своє бажання залишитись на даний момент з батьком. Про проживання на постійній основі у батька мова не йшла. Психолог, яка була запрошена ОСОБА_18 , за її згоди та за згоди батька дитини, провела з донькою бесіду. Дитина прийшла на зустріч до психолога після перебування у батька та після його «підготовки» до зустрічі, він навіть намагався дати їй листок з занотованим текстом, який дитина мала озвучити психологу. Виявивши це, ОСОБА_2 зупинила його спробу, тому про об`єктивність результату проведених з дитиною психологічних тестів не може бути й мови. Батько не віддає та не відпускає доньку, а також активно перешкоджає їхньому спілкуванню. Востаннє вона бачила свою донечку 16 січня 2021 року на території міської ради, де з урахуванням думки дитини вона її тимчасово залишила на проживання з батьком. Подальші обставини розвивались так, що і по даний час вона не може побачити свою дитину. І на всі благання дозволити їй забрати дитину вона чує від батька дитини, що вона ні за ким із рідних не сумує. Така поведінка дитини напряму диктується батьком, який боїться відпустити дочку з матір`ю, бо боїться втратити контроль над дитиною. Наразі вона спілкується з дитиною в телефонному режимі і намагається бути обізнаною про всі її справи. Фізичної можливості їздити до м. Олександрія внаслідок карантинних обмежень немає, сама поїздка потребує значних фінансових затрат. Батько дитини у самовільному порядку виконав переведення їхньої доньки з Мринської ЗОШ І-ІІІ ступенів до навчального закладу за його, ОСОБА_1 , місцем проживання. З приводу характеристики, яка була видана на дитину класним керівником та директором школи НВО «Олександрійська гімназія ім. Т.Г. Шевченка - ЗНЗ І-ІІ ступенів - школа мистецтв», ОСОБА_2 зазначає, що дана характеристика містить стосовно неї неправдиву інформацію, не відповідає дійсності те, що вона не зверталась до навчального закладу для встановлення зв`язку із класним керівником. Справа в тому, що, не маючи змогу поїхати до м. Олександрії, вона ще в квітні 2020 р. через відділ освіти Олександрійської міської ради дізналась телефон директора ОСОБА_23 і через неї телефон класного керівника в 4-му класі ОСОБА_24 . Із класним керівником вона кілька разів спілкувалася з приводу навчання та психологічного стану дитини. І класному керівнику, і директору школи вона пояснювала ситуацію, що батько самовільно залишив у себе дитину, та, ураховуючи його неблагонадійність, просила зберегти її контакти та зв`язуватися з нею з будь-яких питань, оскільки вона немає можливості приїздити в м. Олександрія. Її дивує, що директор завірила дану довідку, де зазначається, що вона не цікавилась справами доньки. З класним керівником 5-го класу ОСОБА_25 вона наразі дійсно не знайома, оскільки останнім часом спілкується з приводу навчання напряму з донькою і завжди цікавиться її оцінками та справами у школі. Вона неодноразово просила контакти класного керівника у доньки, та остання відмовлялась їх дати, запевняючи, що рівень її успішності не понижується, і допомога їй у навчанні з її боку не потрібна. ОСОБА_1 виставляє її та її рідних в негативному світлі і вихваляє кожен свій навіть найдрібніший вчинок по відношенню до доньки як подвиг, задля того, щоб дитина помічала, що про неї турбуються. Жодного разу ОСОБА_1 не намагався врегулювати їх конфлікт по місцю проживання дитини мирним шляхом, він жодного разу з нею спокійно не говорив, щоб знайти компроміс в інтересах доньки, його дзвінки завжди були сповнені необґрунтованих обвинувачень, що вона погана мати, вимог передавати йому матеріальні цінності та погроз. Коли вона не зреагувала на його вимоги, він почав писати, щоб вона забула свою дитину, його улюблена фраза «потеряйся». ОСОБА_48 убачає, що ОСОБА_1 не згодний іти на будь-які компроміси і не готовий поступитись ніякими своїми особистими інтересами, вона повинна погодитись з усіма його вимогами, щоб бачити дитину на його умовах. ОСОБА_1 уважає, що в інтересах дитини необхідно обмежити її спілкування з рідною мамою, і що рідну маму дитині хтось може замінити. Така його позиція є не лише абсолютно абсурдною, а і незаконною та ще раз свідчить про лише його особисту зацікавленість при вирішенні питання про місце проживання дитини без врахування інтересів дитини. Побачивши задекларовані доходи ФОП ОСОБА_1 за 9 місяців, стає зрозумілою його наполегливість та відчайдушність, з якими він прагнув отримувати від неї різного роду матеріальні цінності, маніпулюючи тим, що донька знаходиться у нього. Задекларований дохід її колишнього чоловіка ОСОБА_1 становить 13800 грн., з них відразу можна вирахувати оплату єдиного податку (690 грн.) та ЄСВ (оскільки ФОП був оформлений з лютого 2020 року, то сума оплачених внесків складає 5256,24 грн.), що є обов`язковими для оплати згідно з чинним законодавством, і сума чистого доходу, отриманого ОСОБА_1 протягом 9 місяців, буде становити всього 7853,76 грн. Тобто в середньому 872,64 грн./місяць. ОСОБА_48 уважає, що такий рівень доходу є неприпустимим для утримання дитини, оскільки становить нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, розрахованого згідно із законодавством (1109 грн. на 2020 р.). Надавши свою декларацію про доходи платника єдиного податку за 9 місяців 2020 р., у якій наводиться інформація про доходи наростаючим підсумком, ОСОБА_1 доводить даним документом не свою платоспроможність, а, навпаки, свою нездатність утримувати на повноцінному рівні дитину, себе та свою співмешканку ОСОБА_13 з її трьома дітьми. ОСОБА_1 надає неправдиву інформацію про фінансове утримання її та доньки, він ніколи не був фінансово стабільною та забезпеченою людиною, завжди перебивався незначними, неофіційними підробітками, офіційне працевлаштування, яке було в його трудовій діяльності, зводилось до виплати йому мінімально встановленого рівня заробітної плати. Ніякої добровільної домовленості про матеріальну допомогу між ними ніколи не існувало, з 2018 р. він сам інколи та в розмірах, які вважав за потрібне надсилав їй кошти з відміткою, що це аліменти. ОСОБА_1 вихваляється, що не був ніде на обліку з приводу алкогольної та наркотичної залежностей, і що дана інформація є безпідставною, однак підтвердженням цього є довідка, видана йому Клінікою Доктора ОСОБА_6 , де він проходив неодноразово психотерапевтичне лікування, а також наявні свідки, які можуть підтвердити факт його залежностей. І невизнання ОСОБА_1 підтвердженої доказами інформації про його залежність, ще раз переконливо свідчить про приховування ним вагомих обставин для прийняття рішення по даній справі. У відносинах ОСОБА_1 та доньки присутній завуальований психологічний тиск, який дитина не розуміє, коли батько пояснює її емоції, виходячи з власних корисливих цілей, та безкінечно твердить про нелюбов збоку матері. Саме цим він підводить її своїми розмовами до потрібних йому висновків. Зазначена інформація, що вона, ОСОБА_2 , доводила дитину до істерик, не відповідає дійсності. Якщо і була з її боку емоційність під час розмов з донькою, то лише через те, що її довелося залишити у незнайомому місті з незнайомими людьми. Вона дуже переживала і переживає за дитину, щодня їй дуже тяжко на душі від цих хвилювань та думок. Вона ніяким чином не перешкоджає доступу доньки до її речей і кожен раз підкреслює, що вдома на неї чекає безліч приємних сюрпризів, оскільки купує їй нові речі. Необхідні дитині речі вона відправляє, проте, звичайно ж, всі її речі відправити не могла, оскільки розглядає перебування дитини у батька тимчасовим, та очікує повернення дитини назад. Із боку батька дитини було багато прохань відправити гроші та золоті прикраси доньки. Він навіть обдзвонив всю її рідню, переказуючи погрози, що вона пошкодує, якщо не буде виконувати його вимог. Характеристики з місць роботи ОСОБА_2 підтверджують її якості як людини, підтверджують, що доньці є ким пишатись, і що вона може забезпечити дитині стабільне та достойне проживання разом з нею. Місце проживання ОСОБА_2 є місцем її реєстрації у с. Мрин, аналогічно як і доньки. Батько дитини зазначає, що дитина проживала в с. Мрин без його згоди, це абсурдне твердження з його боку, оскільки ніяких заперечень він ніколи не озвучував, йому було байдуже, де проживає ОСОБА_2 з дитиною. Дитина від свого народження мала любов і ласку від мами та бабусі, мама та її рідні робили все можливе для забезпечення дитині родинного затишку. Скарги дитини на відсутність любові до неї з боку мами і рідних навіяні батьком. Оскільки справа є сімейною, то саме рідня може засвідчити певні факти життя, на які вона посилається. І в даному разі ЦПК України не містить жодної заборони залучення таких свідків. ОСОБА_1 вказує абсолютно недостовірну інформацію стосовно того, що дитина постійно проживала з дідусем і бабусею, і бачила матір рідко, що вона не проводила з дитиною час під час її канікул, зокрема у м. Києві. Такі вислови батька свідчать про те, як мало він знає про фактичні умови проживання дитини, оскільки цікавиться лише тим, що, на його думку, можна вважати негативним в житті дитини за 10 років, і загострює саме на цьому увагу. ОСОБА_1 упускає те, що в житті дитини було безліч чудових і яскравих моментів, організованих нею, і у неї з дитиною були чудові стосунки. ОСОБА_48 стверджує, що була поряд з дитиною кожні вихідні, святкові та неробочі дні, відпустки. Вони активно проводили з дочкою час, зокрема у м. Києві. Дитина відвідувала Київський національний цирк, під час зимових канікул вони відвідували виставу в Київському палаці мистецтв та юнацтва та новорічне свято, періодично приїздили з донькою здійснювати покупки на київський речовий ринок «Даринок». Також ОСОБА_11 неодноразово відвідувала столицю під час танцювальних фестивалів,участь у яких їй оплачувала мати,яка і супроводжувала її на ці заходи разом з батьками інших учасників танцювального колективу. Кожну свою відпустку ОСОБА_48 брала влітку аби зайнятись оздоровленням дитини, вони з донькою були разом на морі, ОСОБА_11 щороку в період з 3-х до 9-ти років відпочивала на морі (на Чорному морі у м. Судак, м. Затока, м. Коблево, на Азовському морі, на Арабацькій стрілці у с. Генгорка). Також вона оплатила ОСОБА_7 можливість побувати на Західній Україні в м. Яремче разом зі своїм танцювальним колективом, дітям був організований підйом на г. Говерлу. Вони з ОСОБА_16 періодично їздили до м. Чернігів на розваги та в гості до хрещеної ОСОБА_34, зокрема на її 10-тиріччя нею був замовлений святковий стіл на 9 персон в Чернігівському торгово-розважальному центрі «Голівуд». Вона завжди старалась максимально догодити дитині та зробити її щасливою. Дитина ніколи не була віддана сама собі, нею завжди опікувалися мама та її рідні. У дитини була зразкова поведінка та достатньо високий рівень успішності у школі, на додаткових заняттях з англійської мови та на заняттях з танців. Донька неодноразово говорила, що вони проживають в кімнаті утрьох, із сином та донькою співмешканки батька ОСОБА_12 . Такі умови значно поступаються тим, які пропонує для проживання доньки ОСОБА_26 - ОСОБА_5 . З розмов з донькою складається враження, що все, що колишній чоловік купує для доньки, навіть кожну дрібну покупку він вихваляє та підкреслює значимість купленого, щоб дитина відчувала почуття вдячності до батька, хоча піклуватись про дитину - це його обов`язок. Паралельно з цим матір та її рідних він виставляє в негативному світлі. ОСОБА_1 погоджується, що має роз`їзний характер роботи і ненормований трудовий день. При такому способі життя виховання доньки особисто ним неможливе. Він ніколи не повідомляє їй про свою відсутність біля дитини й інформацію, де і з ким залишена дитини, ігнорує почуття матері, постійно відбріхується та вчить дитину брехати. На елементарне питання, де батько, дитина весь час говорить скоромовкою «він поїхав дуже рано та буде дуже пізно». Зрозуміло, що виховання дитини в значній мірі взяла на себе ОСОБА_13 (співмешканка чоловіка), яка як і ОСОБА_1 , переслідуючи корисливі цілі, відчуваючи до неї ненависть і бездушність, постійно коментують доньці порівняння її «нової мами» та рідної мами, принижують рідну матір. Вони не розуміють, що їхня злість по відношенню до неї впливає на психологічний стан дитини та на її майбутнє. І, звичайно ж, таке виховання є абсолютно неприйнятним. ОСОБА_13 підтримує нахабну та бездушну позицію чоловіка ОСОБА_1 мінімізувати її спілкування з донькою. Батько дитини не заперечує, що нав`язує чужих дитині людей як нову родину. Доходить до абсурду з його боку, влітку 2020 р. він віддавав дитину на проживання вигаданим так званим новим родичам (матері своєї співмешканки), до того ж також у сільську місцевість, а до рідної мами і до справжньої рідні не відпустив, бо вони «селюки» і в селі нічого робити. Проживаючи з нею, дитина проявляла найкращі риси свого характеру по відношенню до неї та до своїх рідних, вона з усіма спілкувалась, всіх любила, а зараз вона не хоче бачити матір ОСОБА_2 та її рідних, які ростили її 10 років. Дитину переконали, що батько для неї є єдиним авторитетом, якого потрібно слухати. Вважає, що батько дитини маніпулює дитиною у власних інтересах, перекручує факти і загострює увагу дитини на негативних моментах по відношенню до матері, намагається позбавити її законодавчо визначених прав матері, не даючи їй можливості бачити дитину та проводити з нею час. Якщо в поведінці дитини і була присутня замкнутість по відношенню до батька, то це далеко не через неналежного догляд з боку матері, а у зв`язку з байдужістю та недбалістю з боку батька по відношенню до доньки. ОСОБА_5 розглядає погіршення стосунків з дитиною як тимчасове, наразі готова забрати дитину до себе, забезпечити їй проживання з нею в с. Мрин, оскільки має можливість працювати на віддаленому доступі через мережу Інтернет, буде перебувати з нею поруч постійно, а в подальшому розглядає проживання доньки в м. Києві.

ОСОБА_48 просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком в повному обсязі (а.с. 182-189 т.1).

Крім того, 20 листопада 2020 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 надіслала до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, зазначила, що та обставина, що її колишній чоловік оплачував її потреби після одруження та в подальшому, не підтверджена жодним доказом. Свої рахунки та потреби вона завжди забезпечувала сама, оскільки завжди працювала та мала офіційну, стабільну роботу. Також завжди їй допомагали її батьки, які надавали фінансову підтримку тадопомагали продуктами. ОСОБА_1 підтверджує її слова про його нестабільні і неофіційні заробітки, ці доходи були незначні та спрямовувались ним лише на власні потреби, оскільки він на момент одруження навчався заочно на платній формі навчання і часто витрачав свої кошти лише на проходження сесій та на свої шкідливі звички. Твердження ОСОБА_1 про те, що він працював виконробом, є хибним, оскільки на момент їхнього знайомства та в подальшому житті він просто по домовленості клав плитку та робив незначні ремонтні роботи по оголошеннях. Описані ним реальності відрізнялись від фактичних обставин життя і значно прикрашені ОСОБА_1 . Не існувала «мережа магазинів автозапчастин», про які теж згадує ОСОБА_1 . Деякий час він допомагав в бізнесі по торгівлі автозапчастинами майбутньому куму, але на той час ОСОБА_1 не був оформлений підприємцем. Отже, ніяку самостійну підприємницьку діяльність провадити не міг. Автомобіль, про який згадує ОСОБА_1 , був придбаний у значній мірі за її рахунок, до того ж авто було старе (більше 20 років) та недороге. ОСОБА_1 підтверджує її слова про те, що з жовтня 2009 р. вони з ним почали проживати окремо та спільного господарства не вели, оскільки вона поїхала проживати до своїх батьків. Обставини склалисятак, тому що чоловік не мав змоги утримувати сім`ю, але замасковує дану ситуацію крилатим виразом, що були «кризові роки». Позивач залишився проживати в орендованій кімнаті в м. Боярка Київської області, а в листопаді місяці 2009 року - переїхав до м. Саки в АР Крим, де він жив і працював на підприємстві «ЙОДОБРОМ» до початку 2010 року. ОСОБА_1 дуже багато говорить про любов до дитини та небажання виконувати нею материнських та подружніх обов`язків, що є абсолютною неправдою. Він повністю упускає, що зовсім не справлявся з обов`язками чоловіка та батька та навіть не був присутній під час виписки її та дитини з пологового будинку і протягом 2010 р. приїздив до них кілька разів на декілька днів, матеріально їх з дитиною не забезпечував. Їм з дитиною допомагали матеріально, фізично та морально лише її батьки, у яких вони проживали. ОСОБА_1 мотивував відсутність фінансового забезпечення тим, що робить заощадження в доларах, проте влітку 2010 р. під час телефонної розмови вона дізналась, що він, перебуваючи на заробітках, вів аморальний спосіб життя, зраджував їй та пристрастився приймати наркотичні засоби, про що сам їй особисто зізнався. Заради дитини вона зберігала формальний статус їх стосунків, проте фактично вони не були чоловіком та дружиною. Зароблених ОСОБА_1 коштів ні вона, ні дитина не бачили роками, і інформація, яку наводить колишній чоловік про спільні заощадження, - це просто маячня. Після повернення із АР Крим ОСОБА_1 мав лише борги, і навіть віддав в рахунок боргу їх куму свій старий автомобіль. Відповідач тривалий час взагалі не брав участі в матеріальному забезпеченні її та їх спільної доньки, адже через його мінливий характер, аморальну поведінку надовго на одному робочому місці не затримувався, а той були часи, коли взагалі не мав роботи. Були випадки, коли він взагалі не з`являвся та не виходив на зв`язок протягом кількох місяців поспіль. Через такі «нестабільні сімейні стосунки» та для забезпечення нормальних умов життя своєї доньки вона була змушена вийти раніше з відпустки по догляду за дитиною, коли останній було лише 2 роки, та влаштуватись працювати на роботу на посаду бухгалтера. Функція забезпечувати родину фінансово в повній мірі виконувалась нею. Причиною розладу стабільності сімейного життя стала саме поведінка ОСОБА_1 , його безвідповідальність перед сім`єю та ухилення від сімейних обов`язків. Вона ніколи не заперечувала проти розлучення, розуміючи формальність їх з ОСОБА_1 стосунків. ОСОБА_1 вихваляється, що не був ніде на обліку з приводу алкогольної та наркотичної залежностей і що наведена нею інформація є безпідставною, ігноруючи, що вона свої слова підтверджує відповідною довідкою, виданою йому клінікою Доктора ОСОБА_6 , де він проходив неодноразово психотерапевтичне лікування. Також наявні свідки, що можуть підтвердити факт залежностей. Невизнання ОСОБА_1 підтвердженої доказами інформації про його залежність ще раз переконливо свідчить про приховування ним вагомих обставин для прийняття рішення по даній справі. Вона завжди розуміла, що її донька ОСОБА_11 потребує любові батька й матері в однаковій мірі. Дитина востаннє бачила батька в липні 2019 р., він приїздив на один день у супроводі своєї матері до них у с. Мрин, а до цього - аж у грудні 2018 р. Настороженість дитини в присутності батька, яку ОСОБА_1 відмітив у поведінці дитини та коментує як «пригнічений стан», була їй зрозумілою, оскільки вони давно не спілкувались наживо. ОСОБА_1 сприйняв таку поведінку дитини по відношенню до нього так як йому було зручно, і з дитиною почав розмови, що вона замкнута, скута тому, що мама весь час на роботі і вона самотня й покинута, у той час як дитина просто придивлялася до обставин, у яких опинилася. Батько поспішив пояснити їй її поведінку, як захотів, виходячи зі своїх власних інтересів. Дитина була покинута батьком, а не мамою. Він обманув ОСОБА_2 та її рідних, забравши дитину до себе під час зимових канікул.В обумовлений ними термін дочку не повернув, вони домовлялися, що він поверне доньку через кілька днів. Під час перебування дитини у нього він зміг переконати доньку, щоб вона залишилась пожити у нього. З подальших обставин стало зрозуміло, що батько їй весь час розповідав про те, що вона одинока та нещаслива, що мама та її рідні «селюки», «колхозники», у той же час рекламуючи себе та свою співмешканку, запевняючи, що вони тепер для неї нова родина. Його поведінку ОСОБА_2 визначає як психічно нестабільну внаслідок його залежностей. Твердження, що дитина сама формулювала думки ніби не відчуває маминої любові неправдиві і вкладені батьком в голову та уста дитини, яка дійсно сумувала за нею, коли вона була на роботі, та й за батьком, якого не бачила місяцями. Він пояснював дитині її відчуття, виходячи із власної зацікавленості та інтересів. 16 січня 2020 року, дізнавшись про рішення своєї дитини тимчасово пожити у батька, вона зі старшою сестрою ОСОБА_19 негайно виїхали до м. Олександрія. Зустріч з ОСОБА_1 та донькою відбулась на території Олександрійської міської ради у службі у справах дітей, оскільки з телефонних розмов було зрозуміло, що ОСОБА_1 налаштований агресивно та міг зовсім не впустити їх у своє помешкання. Саме ці обставини стали причиною їхньої зустрічі в Олександрійській міській раді в присутності керівника служби у справах дітей ОСОБА_18 . При зустрічі донька підтвердила своє бажання залишитись на даний момент з батьком, проговорюючи завчені батькові фрази, які дуже легко виділити, оскільки дитина україномовна, а батько говорить російською. Говорячи свою позицію, дитина починала цитувати батька російською мовою, хоч у своєму віці вона ще не до кінця розуміє ситуацію. Річ була ще в тому, що у співмешканки ОСОБА_13 є своїх 3 дітей, з них 2 дітей близько 12 та 7 років, на той момент у дітей склались добрі стосунки, і вона не хотіла їхати додому. Також донька дорікала їй, що вона змушує її додатково відвідувати заняття з англійської мови та заняття з танців. Відношення ОСОБА_1 та доньки до неї стали дуже великим психологічним ударом для неї, оскільки всі 10 років дитина була головною в її житті, всі її плани майбутнього життя були зосереджені на доньці. Вразила цинічна поведінка ОСОБА_1 , який очорнив матір в очах дитини абсолютно несправедливо та неправдиво, замість того щоб пояснити дитині спокійно ситуацію та владнати її мирним шляхом. Вона вважає, що його пряма заслуга та вина в тому, що дитина стала налаштована проти неї і відмовилась з нею їхати додому. Спеціалістом, що говорив з донькою під час її приїзду в м. Олександрія, була дитячий психолог, яка працює при міській раді, вона провела примітивний тест, зокрема, тест, у якому змоделювала кілька ситуацій, і дитина могла відповідати, кого вона бачить поруч в тих чи інших обставинах. На підставі такого нехитрого тесту вона дала рішення про прихильність дитини на користь батька. Дитина прийшла на зустріч до психолога після перебування у батька та після його «підготовки» до зустрічі, він намагався дати їй листок з занотованим текстом, який дитина мала озвучити психологу. Виявивши це, ОСОБА_27 зупинила його спробу, тому про об`єктивність результату тестів не може бути й мови. Спеціалісти відділу порадили їй повертати дитину у судовому порядку та вона, перебуваючи у стресовому стані і плекаючи надію, що дитина за нею заскучає, вирішила деякий час почекати із судовим позовом, до того ж послуги адвоката теж є достатньо дорогими для неї. Проте ситуація погіршувалась з кожним тижнем, з кожною телефонною розмовою. Її душевний біль як матері, в якої нахабно забрали дитину, не можна передати словами. Під час телефонних розмов вона чула, що біля дитини поруч знаходиться або чоловік, або його співмешканка, які підказують доньці, як з нею говорити, у відповідь на її сльози, у відповідь на її слова, що вона скучає, дитина сміялась та говорила російською мовою «не включай актрису». Коли вона дивувалась, чому вона так з нею говорить, донька продовжувала ображати і говорила «а тычтокоролева,чтобыя с тобойговорила по особенному». Батьківське виховання давалось взнаки. Напружені розмови ставали закономірністю. Батько неодноразово брав трубку під час її телефонної розмови з дитиною і принижував та погрожував їй, коли дитина була поряд. У самовільному порядку виконав переведення доньки з Мринської ЗОШ І-ІІІ ступенів до навчального закладу за його ( ОСОБА_1 ), місцем проживання. ОСОБА_48 не зверталась у навчальний заклад для встановлення зв`язку з класним керівником. Справа в тому, що, не маючи змоги, поїхати до м. Олександрії, вона ще в квітні 2020 р. через відділ освіти Олександрійської міської ради дізналась телефон директора ОСОБА_23 і через неї телефон класного керівника в 4-му класі ОСОБА_24 . З класним керівником вона кілька разів спілкувалась з приводу навчання та психологічного стану дитини. І класному керівнику, і директору школи вона пояснювала ситуацію з приводу того, що батько самовільно залишив у себе дитину, просила зберегти її контакти та зв`язуватись з нею з будь-яких питань, оскільки немає можливості приїздити в м. Олександрія. Її дивує, що директор завірила довідку, де зазначається, що вона не цікавилась справами доньки. З класним керівником 5-го класу ОСОБА_25 вона наразі дійсно не знайома, оскільки останнім часом спілкується з приводу навчання напряму з донькою і завжди цікавиться її оцінками та справами у школі. Вона неодноразово просила у доньки контакти класного керівника, та остання відмовлялась їй їх дати, запевняючи, що рівень її успішності не понижується, і допомога їй у навчанні з її боку не потрібна. Востаннє вона бачила свою донечку 16 січня 2021 року на території міської ради, де з урахуванням думки дитини вона її тимчасово залишила на проживання з батьком. Подальші обставини розвивались так, що і по даний час вона не може побачити свою дитину. ОСОБА_1 зазначає, що вона із сестрою приїздили в лютому 2020 року, щоб силоміць забрати дитину, проте це чергова вигадка з його боку. Уперше за її життя і наразі востаннє вона була в м. Олександрія 16 січня 2020 року. Можливості фактично бачити свою дитину немає, оскільки не має фізичної можливості доїхати до м. Олександрія внаслідок карантинних обмежень, сама поїздка потребує значних фінансових затрат та часу (більше 6 годин в одну сторону). Також вона не має знайомих в м. Олександрія і не може там залишитися на ніч. Вонавесь час пропонує доньці забрати її, проте відчувається, що остання коментує думки батька, що «там село і немає що там робити», мама та її рідні селюки, якщо вона її забере, то в місто не поверне. Донька говорила, що зовсім не сумує за нею та її рідними, у неї нова мати та нові брат та сестра (має на увазі співмешканку батька та її дітей). Дитина ще не розуміє, що батько налаштовує її проти рідних та матері й боїться відпустити, щоб не втратити контроль над дитиною, бо у неї тоді буде можливість знайти спільну мову з дитиною та відновити втрачений зв`язок, чого так не хоче ОСОБА_1 . Наразі вона спілкується з дитиною в телефонному режимі і намагається бути обізнаною у всіх її справах. Батько не відпустив дитину до неї навіть влітку 2020 р. і всіляко перешкоджає їх зустрічі, зокрема 09 червня 2020 р. під час телефонної розмови ОСОБА_1 (телефонні розмови вона записує на автовідповідач) озвучив, що він з донькою виїде з м. Олександрія на місяць або півтора і відмовився назвати місце свого перебування на цей час. Вона говорила, що теж хоче бачити та забрати дитину і просила надати адресу, де буде перебувати донька, проте ОСОБА_1 у грубій формі їй відмовив. Припускаючи, що насправді ОСОБА_1 їде на заробітки, а доньку знову хоче лишити на чужих людей, щоб вона не приїздила до доньки та не змогла її забрати, вона звернулась з даною ситуацією знову у службу у справах дітей Олександрійської міської ради, до керівника ОСОБА_18 , який 10 червня 2020 року запросив на розмову ОСОБА_1 та її доньку. Під час цієї розмови ОСОБА_1 заперечував, що збирається виїздити за межі міста та факт подібної телефонної розмови, у відповідь на те, що наявний запис розмови, він не знайшов, що відповісти. Ця ситуація, яку їй необхідно було з`ясовувати знову через держслужби, вкотре підтверджує, що він перешкоджає її спілкуванню з дитиною та її участі в житті дитини. Після розмови в службі у справах дітей ОСОБА_1 в телефонному режимі їй повідомив ніби готовий дозволити їй побачити дитину, але лише на його умовах, він має бути присутній поруч з дитиною, і буде контролювати їх зустріч і, якщо йому щось буде не до вподоби, він дитину відразу забере (телефонна розмова записана на телефон). Цим самим знову принизив її та постановив протиправні вимоги. Під час розмови дитина була присутня поруч і все чула, як батько знову робить з матері не зрозуміло кого, і переймаючи його манеру відношення до неї. Проживаючи із нею, дитина проявляла найкращі риси свого характеру по відношенню до неї та до своїх рідних, вона з усіма спілкувалась, всіх любила, а зараз дитину переконали, що батько для неї є єдиним авторитетом, якого потрібно слухати. Вона ніяким чином не перешкоджає доступу своєї донечки до її речей, і кожен раз підкреслює, що вдома на неї чекає безліч приємних сюрпризів, оскільки купує їй нові речі. Необхідні дитині речі вона відправляє, проте було багато вимог з боку батька дитини відправити гроші та золоті прикраси доньки. Він навіть обдзвонив всю її рідню, переказуючи через всіх погрози, що вона пошкодує, якщо не буде виконувати його вимог. Побачивши його задекларовані доходи за 9 місяців як підприємця, стає зрозумілою його наполегливість та відчайдушність. Він хоче нею маніпулювати з метою отримувати від неї різного роду матеріальні цінності. Задекларований дохід її колишнього чоловіка ОСОБА_1 становить 13 800 грн., з них відразу можна вирахувати оплату єдиного податку (690 грн.) та ЄСВ (оскільки ФОП був оформлений з лютого 2020 року, то сума оплачених внесків складає 5256,24 грн.), що є обов`язковими для оплати згідно з чинним законодавством. Сума чистого доходу, отриманого ОСОБА_1 протягом 9 місяців, буде становити всього 7853,76 грн. Тобто в середньому 872,64 грн./місяць. ОСОБА_48 уважає, що такий рівень доходу є не припустимим для утримання дитини, оскільки становить нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, розрахованого згідно із законодавством (1109 грн. на 2020 р.). Надавши свою декларацію про доходи платника єдиного податку за 9 місяців 2020 р., у якій наводиться інформація про доходи наростаючим підсумком, ОСОБА_1 доводить не свою платоспроможність, а, навпаки, свою нездатність утримувати на повноцінному рівні дитину, себе, співмешканку ОСОБА_13 та її трьох дітей. Щодо умов проживання дитини, то остання неодноразово говорила їй, що вони проживають в кімнаті утрьох, з сином та донькою співмешканки ОСОБА_12 . Такі умови значно поступаються тим, які пропонує для проживання доньки вона. ОСОБА_1 вказує абсолютно недостовірну інформацію стосовно того, що дитина постійно проживала з дідусем і бабусею і бачила матір рідко, що вона не проводила з дитиною час під час її канікул, зокрема у м. Києві. Такі вислови батька свідчать про те, як мало він знає про фактичні умови проживання дитини, оскільки акцентує увагу лише на негативному в житті дитини за 10 років. ОСОБА_1 упускає, що в житті дитини було безліч чудових і яскравих моментів, організованих нею, і у неї з дитиною були чудові стосунки. Вона була поряд з дитиною кожні вихідні, святкові та неробочі дні, відпустки. І вони активно проводили з нею час, зокрема у м. Києві. Дитина відвідувала Київський національний цирк, під час зимових канікул вони відвідували виставу в Київському палаці мистецтв та юнацтва, були присутні на новорічному святі, періодично приїздили з донькою здійснювати покупки на київський речовий ринок «Даринок». Також ОСОБА_11 неодноразово відвідувала столицю під час танцювальних фестивалів,участь у яких їй оплачувала мати, яка також і супроводжувала її на ці заходи разом з батьками інших учасників танцювального колективу. Кожну свою відпустку ОСОБА_2 брала влітку, щоб зайнятись оздоровленням дитини, вони з донечкою проводили відпустку разом на морі. ОСОБА_11 щороку в період з 3-ох до 9-ти років відпочивала на морі (на Чорному морі у м. Судак, м. Затока, м. Коблево, на Азовському морі, на Арабацькій стрілці у с. Генгірка). Також вона оплатила ОСОБА_7 можливість побувати на Західній Україні в м. Яремче разом зі своїм танцювальним колективом, дітям був організований підйом на г. Говерлу. Вони з ОСОБА_16 періодично їздили до м. Чернігів на розваги та в гості до хрещеної ОСОБА_34, зокрема на 10-тиріччя дочки нею був замовлений святковий стіл на 9 персон в Чернігівському торгово-розважальному центрі «Голівуд», вона завжди старалась максимально догодити дитині та зробити її щасливою. Дитина ніколи не була віддана сама собі, її завжди опікували мама та рідні. У дитини була зразкова поведінка та достатньо високий рівень успішності у школі, на додаткових заняттях з англійської мови та на заняттях з танців. Донька ніби доводить батьку інформацію, що вживала нецензурні слова, що швидше за все було винятковими випадками у її житті, оскільки у їхній родині не прийнята така манера спілкування, і ніхто з рідних і в школі не чув і не скаржився на грубу чи непристойну поведінку дитини. ОСОБА_48 уважає, що батько дитини маніпулює дитиною у власних інтересах, перекручує факти і загострює увагу дитини на негативних моментах по відношенню до матері, намагається позбавити її законодавчо визначених прав матері, не даючи їй можливості бачити дитину та проводити з нею час. Якщо в поведінці дитини і була присутня замкнутість по відношенню до батька, то це далеко не через неналежний догляд з боку матері, а через байдужість та недбалість з боку батька. Зокрема, почавши проживати зі співмешканкою ОСОБА_13 , він вкотре забув про існування доньки та навідувався до дитини вкрай рідко (раз у рік). Погіршення стосунків з дитиною є тимчасовим, вона готова забрати дитину до себе, забезпечити їй проживання з нею у с. Мрин, оскільки має можливість працювати на віддаленому доступі через мережу Інтернет, буде перебувати з нею поруч постійно, а в подальшому розглядає проживання з донькою в м. Києві, також вважає необхідним звернутись за психологічними консультаціями до спеціалістів для стабілізації психологічного стану дитини, зумовленого впливом батька.

ОСОБА_48 просила задовольнити вимоги зустрічного позову - визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судові витрати покласти на ОСОБА_1 (а. с. 209-216 т.1).

23 березня 2021 року позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 надіслав до суду письмове пояснення, у якому вказав, що дитина задоволена навчанням, у неї гарна успішність та відповідно до табелю гарні оцінки за навчання. Також її поведінкою та навчанням задоволена класний керівник. Донька відвідує ТО «Спортивний клуб «СпортМакс», де займається змішаними єдиноборствами. Дитина цілком здорова за фізичним станом свого здоров`я. ОСОБА_11 активна, життєрадісна дитина, чуттєва та любляча донька, з ним та його родиною кардинально змінилася розумово та по характеру, у дитини змінилося уявлення про родину та світогляд на життя, коли вона отримала увагу та любов. ОСОБА_48 постійно забороняла бачитися з дитиною, перешкоджала у побаченнях з дитиною, тому що завжди боялась, що ОСОБА_11 захоче проживати з ним, оскількитільки від нього отримувала щиру любов, ласку, увагу. ОСОБА_48 відносилася завжди до дитини як до речі, ніколи не цікавилася її внутрішніми почуттями, думками. За весь час проживання ОСОБА_4 з ним мати на початку телефонувала доньці, але згодом її дзвінки ставали рідшими, потім закінчилися взагалі. У минулому році він відкрив ФОП, також має додатковий постійний дохід на іншій роботі, він має можливість забезпечувати свою доньку та свою родину. Також у його планах придбати власне житло. Він має постійний стабільний дохід, його дружина теж має інколи під заробіток, тому їхня родина не має потреби ні в чому. Його донька має усе необхідне дляпідлітка, різні гаджети, одяг, усе приладдя для школи та спортивного клубу. Він повністю забезпечує та утримує свою родину усім, що треба для їх здоров`я, зручності, дозвілля та потреби. Згідно з ухвалою суду від 08 лютого 2021 року його з донькою викликав начальник служби у справах дітей Олександрійської міської ради ОСОБА_18, але у зв`язку з тим, що він не міг відкласти роботу, на виклик з донькою пішла його дружина. На прийомі ОСОБА_11 висловила своє бажання та волю бути з ним, також висловила свої думки та побажання щодо своєї матері, але ОСОБА_18 його дружині сказав, що відповідачка не заспокоїться та буде весь час звертатися до нього зі скаргами, а у нього купа своїх справ, тому в усній формі він порадив проти волі ОСОБА_4 змушувати її бачитися з відповідачкою, тому що на даний час у Сімейному кодексі України батьки рівні у своїх правах. Лише опираючись на дану статтю, за його словами, дитину треба насильно примушувати бачитися з відповідачкою. Воля та бажання дитини нікого, як виявляється, не цікавлять. Він любить свою доньку, опікується нею, утримує її,приділяє їй увагу, вони завжди проводять родинні дозвілля, виїжджають на природу, відвідують льодяний каток, святкують дні народження своїх дітей, відвідують друзів на природі, щовихідного діти разом із дружиною дихають повітрям та прогулюються до водойми. У листопаді 2020 року вони відвідували парк Шахтаря , також святкували день народження ОСОБА_4 . Його донька разом з його дружиною проводить активний час, вони піклуються, щоб у дітей було дозвілля, та родиною проводять час. Він усе своє життя присвячує та живе заради своєї родини та доньки ОСОБА_4 , поважає бажання доньки, її особистість, дитина відчуває щирість його почуттів та тягнеться до нього. Його дружина ОСОБА_29 ставиться до неї та любить її як рідну дитину, ОСОБА_11 по дружньому ставиться до своїх зведених брата та сестри, вони усі велика міцна родина. Він поважає почуття відповідачки та її особисто і ніколи не забороняв зустрічатися, дзвонити до доньки, на відміну від неї. Однак остання постійно у кожній розмові провокує його, тому він заборонив їй дзвонити до нього, а не до доньки. Коли ОСОБА_11 , приїхавши до нього у м. Олександрія, отримала увагу до себе, вона зрозуміла, як це жити у справжній родині. Порівнявши, яким життям вона жила з бабусею та дідусем, та яке отримала, приїхавши на канікули, дитина більше не захотіла повертатися і благала залишити її. ОСОБА_1 просив суд при винесенні рішення звернути увагу саме на потреби дитини, на її волю та бажання, на її майбутнє, оскільки зараз вона щаслива, життєрадісна, весела дитина, яка має цілі, має увагу до себе, висловлює свої дитячі почуття любові, поваги. Він усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування доньки, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним, ОСОБА_1 (а. с. 2-6 т. 2).

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2021 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) свій позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, заперечував щодо задоволення зустрічного позову. Пояснив, що з ОСОБА_2 вони не проживають вже багато років. ІНФОРМАЦІЯ_2 до нього у м. Олександрію приїхала дочка ОСОБА_11 . Дитина була у запущеному стані, виражалася нецензурною лайкою, мала надлишкову вагу, нею ніхто не займався. ОСОБА_48 працює і проживає у м. Києві, а дочка проживала у с. Мрин Носівського району Чернігівської області разом з бабусею та дідусем. Матері у житті дитини не було. Дочка отримала любов, турботу за період проживання у його сім`ї і попросила залишитись проживати з ним у м. Олександрія. ОСОБА_48 телефонувала дочці і говорила збирати речі і їхати додому у с. Мрин. На даний час ОСОБА_48 вже не телефонувала дочці п`ять місяців. Дочка ОСОБА_11 ходить у школу, на тренування у м. Олександрія, всім забезпечена. Проти спілкування матері і доньки він не заперечує, однак донька не бажає спілкуватися з матір`ю. Повертатись на проживання в с. Мрин вона не хоче. ОСОБА_1 просив суд визначити місце проживання дочки ОСОБА_4 з ним.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, зустрічну позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що протягом 10 років вони проживали з донькою як сім`я. Вона працювала у м. Києві, заробляла гроші для того, щоб дитина була одягнута, взута, доглянута. Коли дитина проживала у с. Мрин, вона успішно навчалася, ходила на різні гуртки, їздила на конкурси, а вона як мама завжди супроводжувала її, доказом цього є відеозаписи та фотокартки всіх свят. Дитина була щаслива. У дитини були яскраві дні народження, і вони разом їздили у гості до її хрещеної у м. Чернігів. Думки, що вона забута, нікому непотрібна, недолюблена навіяні дитині батьком, який має підтримку своєї дружини. Вона не вірить, що дитина сама могла зробити такі висновки. Коли ОСОБА_11 поїхала до батька у м. Олександрію, під час їх розмов по телефону було чути як дитині хтось щось нашіптує, чи то батько, чи то його дружина, почала відчуватись прохолода у стосунках матері та дочки. Її материнська душа болить, бо в неї нахабно забрали дитину. ОСОБА_48 просила суд визначити місце проживання її дочки ОСОБА_4 з нею.

Представник відповідача за первісним позовом (представник позивача за зустрічним позовом) адвокат Микитишин О.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, зустрічну позовну заяву підтримала та просила її задовольнити з підстав, наведених у ній. Додатково пояснила, що батько здійснює маніпулювання і накручування дитини проти матері, адже дитина вже тривалий час перебуває з ним.

Представник третьої особи служби у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснив, що ним та працівниками служби у справах дітей Олександрійської міської ради проводилися бесіди з дитиною ОСОБА_30 , у яких вона могла висловити свою думку про визначення свого попереднього місця проживання. Вони опрацьовували всі можливі питання щодо повернення дитини для місця проживання у с. Мрин, намагались привернути увагу ОСОБА_4 до матері, але результатів не було. Дитина категорично відмовлялася повертатися у с. Мрин. Йому невідомо, що сталося у родині ОСОБА_2 і чому дитина так негативно налаштована проти матері.

Допитана у судовому засіданні як свідок малолітня ОСОБА_3 дала показання, що вона проживає з батьком ОСОБА_1 у м. Олександрія, ходить до школи, займається змішаними єдиноборствами. З мамою, ОСОБА_2 , вони бачилася в минулому році. Мама їй дзвонила дуже давно. Бабуся з боку мами їй періодично телефонує. Бачитись і розмовляти з мамою вона не хоче. Мама проживала в м. Києві, у неї була інша сім`я. В с. Мрин вона приїжджала тільки на вихідні, свята. ОСОБА_11 була не потрібна мамі. Повертатись проживати у с. Мрин вона не хоче. ОСОБА_11 має все необхідне для життя і бажає проживати з батьком у м. Олександрія.

Вислухавши пояснення позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом), відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом), представника відповідача за первісним позовом (представник позивача за зустрічним позовом), представника третьої особи служби у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, свідка малолітню ОСОБА_3 , вивчивши всі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд робить нижченаведений висновок.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 08 листопада 2008 року, який рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 07 серпня 2020 року у справі № 741/1239/19 розірвано (а. с. 164 т. 1).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 малолітня ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Мрин Носівського району Чернігівської області, її батьком зазначений ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_2 (а. с. 10 т. 1).

Згідно з копією довідки Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 15 січня 2020 року № 48/03-08 убачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , разом з нею зареєстровані: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (а. с. 66 т.1)

З копії довідки Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 15 січня 2020 року №51/03-08, виданої ОСОБА_2 , убачається, що її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрована разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 67 т. 1).

Відповідно до копії довідки Мринської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 17 січня 2020 року ОСОБА_3 навчається у 4 класі Мринської ЗОШ І-ІІІ ст. Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області (а. с. 68 т. 1).

Згідно з довідкою Навчально-виховного об`єднання «Олександрійська гімназія ім. Т.Г. Шевченка - ЗНЗ І-ІІ ступенів школа мистецтв» від 24 січня 2020 року вих. № 8 ОСОБА_3 навчається у 4-а класі НВО «Олександрійська гімназія ім. Т.Г. Шевченка - ЗНЗ І-ІІ ступенів школа мистецтв» 9 (а. с. 13 т. 1).

Згідно з копією акта обстеження умов проживання від 04 грудня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , проживають: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 . Умови проживання добрі. У будинку тепло, затишно (опалення газове, індивідуальне). Всюди чисто, прибрано. Кімнати просторі. Для дитини є окрема кімната, світла. В кімнаті софа, шафа для одягу, стіл для навчання. Створені всі умови для проживання, виховання і навчання, для розвитку дівчинки. В будинку ще живуть дідусь і бабуся дівчинки (а. с. 38, 39 т. 2).

Згідно з повідомлення про обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 служби у справах дітей Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 10 грудня 2020 року № 16-10/27 служба у справах дітей Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області спільно з відділом соціального захисту населення у справах сім`ї та дітей 04 грудня 2020 року відвідали сім`ю ОСОБА_33 , з якою проживають її донька та батьки. Будинок знаходиться в центрі села, поруч школа в якій навчалася ОСОБА_34, Будинок культури, де донька відвідувала танцювальний коллектив «Лілея». Квартира АДРЕСА_3 знаходиться на першому поверсі трьохповерхового будинку. Квартира складається з 3-х кімнат, кухні, коридора, туалету, ванної кімнати. В квартирі затишно, чисто, тепло (встановлене індивідуальне опалення). Всі кімнати просторі, зі смаком оформлені, поклеєні сучасними шпалерами, оснащені якісними та зручними меблями. Для ОСОБА_34 відведена окрема кімната, простора та світла. В кімнаті широке вікно, оформлене красивими шторами та тюллю. Наявні меблі: софа розкладна, шафа для одягу, широкий стіл. Над столом поличка з книгами та багато світлин, де ОСОБА_20 сфотографована з своїми друзями. Висновок: створено всі умови для проживання, виховання та розвитку. ОСОБА_20 від свого народження проживала у с. Мрин разом з матір`ю та її батьками. Рідні матері завжди допомагали у вихованні дитини, а також допомагали матеріально: оплачували комунальні послуги, купували продукти, дитячі речі та іграшки. В той час як батьки дитини перебували на роботі ОСОБА_20 залишалась з дідусем та бабусею. Родина жила спокійно та дружно, до батька дитини відносились приязно до того моменту, поки ОСОБА_36 самовільно залишив у себе дитину під час зимових канікул у 2020 р., і від того часу в матері та її рідних не було можливості бачити дитину, спілкуватись з дитиною та займатись її вихованням. Родина ОСОБА_26 відзивається про батька дитини ОСОБА_37 , що він під час перебування поруч з донькою намагався бути веселим та грався з нею та племінниками ОСОБА_38 . Але виховної функції він не викопував, не навчав, не робив з донькою домашніх завдань, «погрався і поїхав». Останній не мав стабільної постійної роботи і матеріально матір та дитину не забезпечував, пристрастився до безтурботного життя, мав аморальні звички (а. с. 40-42 т. 2).

Відповідно до характеристики, наданої директором школи ОСОБА_39 та класним керівником ОСОБА_40 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , учениця 5-В класу НВО «Олександрійська гімназія ім. Т.Г. Шевченка - ЗНЗ І-ІІ ступенів школа мистецтв», навчається у закладі з 4 класу, а саме з 08 січня 2020 року. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня. На уроках уважна, але мало активна, постійно виконує домашні завдання, допомагає товаришам. Має добрий загальний розвиток. Відвідує школу мистецтв, образотворчий відділ. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Бере активну участь у громадському житті класу. ОСОБА_11 скромна, товариська, стримана, врівноважена, розсудлива, дисциплінована дівчинка, не піддається чужому впливу. Правила поведінки завжди виконує сумлінно. Підтримує дружні стосункиз однокласниками. Батько, ОСОБА_1 , мачуха ОСОБА_22 приділяють велику увагу вихованню дівчинки. Дбають про її здоров`я, піклуються про її духовний, моральний розвиток, активно співпрацюють з класним керівником. Рідна мама ОСОБА_41 , ОСОБА_2 , до класного керівника не зверталася, справами доньки не цікавилася, навчальний заклад не відвідувала ( а. с. 160 т. 1).

Відповідно до характеристики голови ГО «Спортивного клубу «СпортМакс» ОСОБА_50 та тренера ОСОБА_49 від 20 лютого 2021 року № 16 ОСОБА_42 є членом ГО «Спортивний клуб «СпортМакс» в м. Олександрія. Займається змішаними єдиноборствами з вересня 2020 року та за даний період проявила себе старанною ученицею. Бере участь у громадській діяльності організації, зокрема спортивно-масових заходах, благодійних акціях, навчальних семінарах тощо. Сім`я (батько ОСОБА_1 ) підтримує спортивні та громадські заходи організації, виконує всі вимоги в змаганнях та заходах різного рівня. За спостереженнями тренерсько-інструкторського складу організації підготовкою, матеріальним забезпеченням займається батько дитини (а. с. 132 т. 2).

Відповідно до витягу з декларації № 0001-ТЗТЕ-0300 ОСОБА_2 як законний представник обрала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лікаря, який надає первинну медичну допомогу (а. с. 69 т. 2).

Відповідно до довідки КНП «Олександрійська центральна районна лікарня Олександрійської районної ради Кіровоградської області» від 20 лютого 2020 року ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на обліку у педіатра КНП «ЦПМСД Олександрійського району» з 21 січня 2020 року (а. с. 133 т. 2).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, в податкових деклараціях платника єдиного податку фізичної-особи підприємця за третій, четвертий квартали 2020 року, січень, лютий 2021 року показав свій отриманий дохід від здійснення підприємницької діяльності (а. с. 161, 162 т. 1, 138-141 т. 2).

Зідно з копією характеристики ТОВ «Юридична компанія «БОНУС» від 16 жовтня 2020 року ОСОБА_2 працює в ТОВ «Юридична компанія «БОНУС» на посаді заступника головного бухгалтера, зарекомендувала себе відповідальною і дисциплінованою працівницею, має хороші взаємовідносини з колективом, має спокійний та врівноважений характер, інтелігентність, розсудливість, порядність, вона дуже сімейна людина, з високою відповідальністю відноситься до своїх обов`язків матері, дуже пишається своєю донькою (а. с. 64, т. 1).

Фотознімки ОСОБА_48 з дитиною, надані за період: липень 2013 р., липень 2014 р., липень 2015 р., серпень 2016 р., березень, серпень 2017 р., влітку 2018 р., 2019 р., грудень 2019 р. ( а. с. 190- 201 т. 1).

Фотознімки ОСОБА_1 з дитиною, надані за період: серпень, вересень, листопад 2020 р., січень 2021 р. ( а. с. 145, 146, 148, 152 т. 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до положень частин 3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з частинами 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до частин 4, 5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З висновку органу опіки та піклування Олександрійської міської ради про визначення місця проживання дитини від 02 квітня 2021 року №81/6/10/1 вбачається, що орган опіки та піклування Олександрійської міської ради вважає за доцільне визначити постійне місце проживання малолітньої ОСОБА_41 , за місцем проживання її батька ОСОБА_1 (а. с. 194, 195 т. 2).

Згідно з відповіддю на запит НВО «Олександрійська гімназія ім. Т.Г. Шевченка - ЗНЗ І-ІІ ступенів школа мистецтв» Олександрійської міської ради Кіровогорадської області від 25 листопада 2021 року № 01-48/376 на момент тестування учениця 6-В класу закладу ОСОБА_42 має: підвищеної тривожності не виявлено, в школі дівчинка активна, комунікативна має адекватний рівень самооцінки, за спостереженням та діагностикою психоемоційний стан дівчинки в нормі; ОСОБА_20 має тісний психо-емоційний зв`язок з татом і мамою ОСОБА_43 (нинішня дружина тата) та її дітьми ОСОБА_21 та ОСОБА_44 (зведені брат та сестра); з мамою ОСОБА_45 відсутні (або не сформовані, або зруйновані) родинні, ідентифікаційні зв`язки; спогади про неї викликають асоціації самотності, покинутості, тривожності, байдужост; потребу в мамі дитина повноцінно заміщає стосунками з нинішньою дружиною тата; стосунки з татом носять характер близьких, родинних; наявна родинна ідентифікація, єдність ціннісних, сімейних, морально-етичних компонентів взаємин; факти можливого домашнього насильства, маніпуляцій, негативних налаштувань з боку батька та теперішньої дружини по відношенню до рідної матері не виявлено. За словами ОСОБА_34 в родині тема з рідною матір`ю не обговорюється (а. с. 236 т. 2).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справі № 364/1139/19 (провадження № 61-11271св20) вказано, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Як зазначив Верховний Суд у своїй Постанові від 23 грудня 2019 року у справі №648/2062/18, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Судом встановлено, що до січня 2020 року ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_2 , зі своїми дідом та бабою по лінії матері, що підтверджується вищезгаданою довідкою Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, а також поясненнями ОСОБА_2 та показаннями свідка малолітньої ОСОБА_41 . Крім того, судом установлено, що ОСОБА_2 , попри те, що значиться зареєстрованою за цією ж адресою, фактично проживала та працювала в м. Київ, приїздила до с. Мрин Носівського району Чернігівської області на вихідні, святкові дні, що підтверджується її характеристикою з місця роботи ТОВ «Юридична компанія «БОНУС» від 16 жовтня 2020 року, поясненнями ОСОБА_1 , показаннями свідка малолітньої ОСОБА_3 . Крім того, цей факт не заперечувався в судовому засіданні і самою ОСОБА_2 .

Судом установлено, що з січня 2020 року дитина ОСОБА_3 стала проживати разом з батьком ОСОБА_1 у м. Олександрія Кіровоградської областів атмосфері любові, турботи і захисту, що підтверджується вищевказаними письмовими доказами (з місця навчання, з місця позашкільних занять), поясненнями ОСОБА_1 , показаннями свідка малолітньої ОСОБА_3 , яка підтвердила в судовому засіданні про своє стійке категоричне бажання проживати разом із батьком.

Посилання відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) на те, що позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) самочинно, без її згоди змінив місце проживання дитини, суд вважає безпідставним, оскільки на даний час не існує рішення суду про визначення місця проживання дочки сторін з матір`ю, а сторони згоди в позасудовому порядку щодо визначення місця проживання дитини не досягли.

Також судом установлено, що батько не чинить матері будь-яких перешкод у спілкуванні, побаченні з дочкою.

З матеріалів справи вбачається, що між батьками існує стійкий конфлікт щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації - щодо визначення місця проживання дитини. Між батьками на даний час існують неприязні стосунки (що неодноразово спостерігалось в судових засіданнях).

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснював, що в найкращих інтересах дитини необхідно визначити місце проживання дитини з батьком. У той же час ОСОБА_48 зазначала, що в найкращих інтересах дитини буде визначення місця проживання саме з нею.

Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

На підставі ст. 232 ЦПК України, ст. 171 СК України з`ясовано думку малолітньої дитини сторін ОСОБА_41 , яка висловила категоричне бажання проживати з батьком ОСОБА_1 , указала, що з батьком у неї гарні стосунки й вона хоче постійно проживати з ним у м. Олександрія.

При вирішенні спору суд виходить з того, що виниклий спір стосується вкрай чутливої сфери сімейних правовідносин, та враховує ставлення обох батьків до виконання батьківських обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я, турботу та піклування про неї, а також наявність у батьків роботи, заробітку, забезпеченості житлом та інші соціальні фактори, які свідчать про їхнє ставлення до утримання і виховання сім`ї та дитини, наміри і можливості виховувати малолітню дитину як повноцінного члена громадянського суспільства. При цьому суд виходить із першочергового значення та оцінки саме інтересів саме дитини.

Суд робить висновок, що визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_46 з батьком буде відповідати найкращим інтересам дитини, сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку.

Крім цього, визначення місця проживання дитини разом з батьком не позбавляє матір права особисто спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Суд зазначає, що ОСОБА_2 як мати дитини, безумовно відіграє важливу роль у її житті, має право та обов`язок піклуватися про стан здоров`я доньки ОСОБА_41 , її розвиток, незалежно від того, з ким дитина буде фактично проживати.

Окрім цього, у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Отже, ураховуючи наявні у справі докази, керуючись винятково інтересами дитини, ураховуючи думку допитаної в судовому засіданні малолітньої ОСОБА_41 , яка висловила своє стійке бажання проживати разом із батьком ОСОБА_1 , суд робить висновок, що саме батько створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку, у зв`язку з чим первісний позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно доп. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1, 7, 19, 141, 157, 161, 171 Сімейного кодексу України, ст. ст. 81, 89, 141, 237, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини з батьком задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , за місцем проживання батька, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено тільки вступну і резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, місцезнаходження: м. Олександрія, проспект Соборний, буд. 59.

Повний текст рішення складено 08 липня 2022 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА