ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2022 року

м. Харків

справа № 2-2248/2000

провадження №22-ц/818/1519/22

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Проневича Д.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкодиза апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 11 жовтня 2021року, постановлену під головуванням судді Рубіжного С.О. в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 11 жовтня 2021року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №2-2248/2000 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову по цивільній справі №2-2248/2000 та зняти арешт з квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі було досліджено обставини по справі та не враховано, що оскаржуваною ухвалою порушено його права, як власника майна.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволені заяви відповідача про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову не містить мотивів, які б свідчили, що у вжитих заходах відпала необхідність чи змінилися обставини, які обумовлювали застосування заходів забезпечення позову, а також відсутні відомості про виконання вказаного рішення суду, тому у розумінні положень ст.158 ЦПК України відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа №2-2248/2000 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди.

На підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 липня 2000 року заборонено відчуження та накладено арешт на кімнату в квартирі, яка належить ОСОБА_2 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.7)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 липня 2000 року заборонено відчуження та накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 . (а.с.8)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2000 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором займу в сумі 1776 грн. 83 коп., а також держмито в сумі 51 грн., а всього 1827 грн. 83 коп. В частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн. відмовлено. (а.с.6)

Ухвалою Верховного Суду України від 07 березня 2002 року в задоволені касаційної скарги ОСОБА_1 відмовлено. (а.с.9)

Як на підставу заявлених вимог ОСОБА_2 посилався на те, що наразі відсутні підстави для забезпечення позову, у зв`язку з чим просив суд зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , застосований ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.07.2000 року.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Отже, скасування заходів забезпечення позову діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 , звертаючись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову,будь-яких обґрунтувань щодо зміни обставин, які мали місце після ухвалення судового рішення про забезпечення позову, які б обумовлювали припинення подальшої необхідності у такому забезпеченніне навів. Даних про виконання судового рішення не надав. Належних і допустимих доказів, які свідчать пронаявність підстав для скасування вжитих заходів забезпечення позову, а саме того, що потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування суду не надав, тоді як заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені доказами, щодо виконання заявником вказаного рішення суду.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 11 жовтня 2021року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 23.02.2022 року.