Справа №953/8783/20
Провадження №6/639/12/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року Жовтневий районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Усиченко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та видачу виконавчого документа у цивільній справі №953/8783/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та видачу виконавчого документа у цивільній справі №953/8783/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, відповідно до якої він просив суд замінити сторону виконавчого провадження у вказаній справі та видати виконавчий документ.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що 13 грудня 2021 року ОСОБА_2 на підставі договору про відступлення права вимоги, було відступлено право вимоги за договором позики від 25.04.2018, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

В результаті відступлення права вимоги до заявника перейшло право вимагати замість позивача стягнення боргу за договором позики від 25.04.2018 з ОСОБА_3 , та заявником було набуто права кредитора у зобов`язанні за договором позики, тим самим, на думку ОСОБА_1 відбулася заміна кредитора у зобов`язанні та процесуальне правонаступництво.

Вказані обставини і вимусили заявника звернутися до суду з зазначеною заявою.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду заяви повідомлялись, що відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не перешкоджає розгляду даної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа №953/8783/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 25 квітня 2018 року було укладено договір позики, згідно умов якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 гроші в сумі 50 000, 00 доларів США, що складає 1 308 863, 00 гривень.

З вказаного договору вбачається, що повний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 01 листопада 2018 року. (а.с. 12-13)

Позивач свої зобов`язання виконав, відповідач, в свою чергу, грошові кошти у встановлений договором строк не повернув.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 25.04.2018 року у розмірі 1 364 570, 00 грн. (один мільйон триста шістдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят гривень 00 копійок)

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 три відсотки річних у розмірі 3 900, 00 доларів США.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 10 510, 00 грн. (десять тисяч п`ятсот десять гривень 00 копійок). (а.с. 130-136)

В обґрунтування зави про заміну сторони виконавчого провадження заявник посилається на те, що 13 грудня 2021 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги.

Згідно умов зазначеного договору, до заявника ОСОБА_1 переходить право вимоги до ОСОБА_3 , на підставі договору позики від 25.04.2018. Загальна сума боргу, яка відступається за основним договором, становить 50 000, 00 доларів США. (т. 2, а.с. 2-4)

Таким чином, на думку заявника, станом на сьогодні саме він є належним позикодавцем за договором укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25.04.2018.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із положень ст. ст. 512, 514 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям право попередника після ухвалення, щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті, яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка норм цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження 61-39193св18).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглядаючи відповідну заяву про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступниками суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема, договорів, інших правочинів тощо, в тому числі, на предмет їх нікчемності. Зазначена позиція викладена Верховним Судом в постанові від 15січня 2020 року по справі № 904/11903/16.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, судом було встановлено, що ОСОБА_1 дійсно є правонаступником ОСОБА_2 , за договором позики від 25.04.2018 укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно зі ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відтак, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та видачу виконавчого документа у цивільній справі №953/8783/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 442 ЦПК України, ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та видачу виконавчого документа у цивільній справі №953/8783/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі № 953/8783/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, за яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 25.04.2018 року у розмірі 1 364 570, 00 грн. (один мільйон триста шістдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят гривень 00 копійок), три відсотки річних у розмірі 3 900, 00 доларів США, судовий збір у розмірі 10 510, 00 грн, вказавши в якості стягувача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 10.01.2022.

Суддя В.В. Труханович