Справа № 629/3979/21
(2/199/2088/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

26.07.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Божко А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє як законний представник ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , Відділ з питань місця реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що їй та третій особі ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності.

У даній квартирі було зареєстровано п`ять осіб: позивач, ОСОБА_4 чоловік, ОСОБА_5 син, ОСОБА_2 дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 онука. Позивач зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вказаній квартирі не проживають більше року, особистих їх речей в квартирі немає, оскільки вони виїхали на постійне місце проживання до країни-агресора та мають інше зареєстроване місце проживання, малолітня дитина проживає разом із матір`ю. Крім цього, всі витрати з утримання житла та сплати комунальних послуг виконує позивач та ОСОБА_4 .

Оскільки збереження реєстрації відповідачів змушує нести додаткові витрати по платі комунальних послуг та перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним майном, позивач просила суд визнати ОСОБА_2 та малолітню ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Відповідачі правом на подачу письмового відзиву на позов не скористались.

Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1997 року, виданому Відділом приватизації центру «Борспецвагон», належить квартира АДРЕСА_1 . Доказів про належність вказаного житлового приміщення на праві спільної сумісної власності лише позивачу і третій особі ОСОБА_4 суду не надано.

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, вищевказані особи зареєстровані за вказаною адресою, крім того у квартирі зареєстрована онука позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Установлено, що квартира АДРЕСА_1 є спільним майном і відповідач є співвласником вказаної квартири.

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки співвласник житлового приміщення не може бути позбавлений права користування ним у разі відсутності у житлі понад рік.

Що стосується вимог про визнання малолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, то вказані вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них.

З урахуванням результату розгляду справи, суд вважає за необхідно судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за її рахунок.

Керуючись ст.ст. 12,81, 133,141, 263-265 ЦПК України, ст. 319 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє як законний представник ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , Відділ з питань місця реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - відмовити.

Судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за її рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко