Провадження номер № 2/0186/75/22
Справа № 186/1614/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м.Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області - Янжула С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИЛА:

04 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання, який надійшов в провадження суду 06 грудня 2021 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є його батьком. Згідно рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2004 року відповідач сплачував аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки заробітку, до його повноліття. На даний час він досяг повноліття, з 01 вересня 2021 року є студентом першого курсу Київського Національного університету культури і мистецтв Міністерства освіти і науки України, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Навчається на денній формі навчання, тому працювати не має можливості. Відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча має таку змогу, отримує пенсію та страхові виплати, інших утриманців не має. Мати позивача не в змозі самостійно задовільнити всі його потреби, пов`язані з її навчанням.

Просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення ним 23-річного віку за умови продовження ним навчання.

З урахуванням позовних вимог про стягнення аліментів, суд розглядає справу в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін - в письмовому провадженні, що відповідає вимогам ст.ст.274,279 ЦПК України.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, однак надав заяву, в якій вказав, що з 2004 року неухильно сплачував аліменти на користь колишньої дружини - ОСОБА_3 та на сина ОСОБА_1 , у розмірі 1/2 частки усіх доходів, по досягненню дитиною трирічного віку - сплачував аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки доходів, заборгованості не мав. З 2020 року він на пенсії, є особою з інвалідністю 3 групи, не працює за станом здоровя, постійно потребує медичного лікування, придбання ліків, ортопедичних корсетів, санатарно-курортного лікування, масажів. Власного житла, транспортного засобу не має, щомісячно сплачує кредити в розмірі 6 000 гривень. Просить суд стягнути аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 гривень.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 17 грудня 2003 року підтверджується, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Довідкою №1489/21 від 25 листопада 2021 року підтверджується, що ОСОБА_1 є студентом першого курсу факультету PR, журналістики та кібербезпеки, денної форми навчання, бюджет Київського національного університету культури і мистецтв. Термін навчання по 30 червня 2025 року.

Копією пенсійного посвідчення НОМЕР_2 від 26 січня 2021 року підтверджується, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, професійне захворювання, термін дії посвідчення: довічно.

Копією довідки МСЕК серії 12ААВ №139957 від 13 грудня 2021 року підтверджується, що ОСОБА_2 повторно встановлено ІІІ групу інвалідності з 01 січня 2022 року за професійним захворюванням.

З приводу отриманих на виробництві професійних захворювань, ОСОБА_2 проходить лікування, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інвалідів №1528 від 13 грудня 2021 року.

Відповідач додав також до матеріалів справи довідки про наявність у нього кредитних зобов`язань.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , 2003 року народження, на даний час досягла повноліття, продовжує навчання, знаходиться на утриманні своєї матері та потребує допомоги батька - ОСОБА_2 в зв`язку з навчанням. Останній є пенсіонером, особою з інвалідністю ІІІ групи за професійними захворюваннями, отримує пенсію та страхові виплати, інших утриманців не має.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідність ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У відповідність ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст.199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітнього сина, в зв`язку з його навчанням.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовільнити, так як повнолітній син відповідача продовжує навчання, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, знаходиться на утриманні матері, тому суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Вирішуючи позовні вимоги в частині встановлення розміру аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки слід задовільнити, врахувавши матеріальне становище та стан здоров`я відповідача. Посилання відповідача на те, що він згоден сплачувати аліменти на дитину в твердій грошовій сумі, оскільки хворіє та потребує постійних витрат на лікування, суд не може взяти до уваги, оскільки відповідач перебуває на обліку Першотравенського міського відділення Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області та отримує щомісячні страхові виплати, гарантовані йому державою, а згідно ст.16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" застраховані особи мають право, в тому числі, на: отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом; послуги медичної реабілітації; послуги професійної реабілітації, включаючи збереження робочого місця, навчання або перекваліфікацію, якщо загальна тривалість професійної реабілітації не перевищує двох років; відшкодування витрат під час проходження медичної і професійної реабілітації, на проїзд до місця лікування чи навчання і назад, витрат на житло та харчування, транспортування багажу, на проїзд особи, яка його супроводжує; послуги соціальної реабілітації, включаючи придбання автомобіля, протезів, допомогу у веденні домашнього господарства, що надаються відповідно до законодавства.

Крім того, саме в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно відповідач сплачував аліменти на утримання позивача, до досягнення ним повноліття, в тому числі й у той час, коли йому було встановлено групу інвалідності за професійними захворюваннями, доказів того, що його матеріальний чи сімейний стан змінився, не надав. Посилання відповідача на те, що він має кредитні зобов`язання, суд не може взяти до уваги, як на підставу для стягнення аліментів на дитину в твердій грошовій сумі, оскільки кредитні зобов`язання виникають за добровільним бажанням сторін договору та залежать від платіжоспроможності позичальника, крім того, кредитні договори були укладені відповідачем у лютому та вересні 2021 року, в той час, як він продовжував сплачувати аліменти на утримання позивача, до його повноліття, саме в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу).

Тому, вважаю за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку, щомісячно.

Суд зазначає, що частиною 2 ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку повнолітнього сина відповідача, його потреб та матеріального стану сторін.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 908 гривень.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264 ЦПК України, ст.ст.199, 200 Сімейного Кодексу України, - суддя

УХВАЛИЛА:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання - задовільнити.

Стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утримання, на час його навчання, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку /доходів/ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Першотравенська, Дніпропетровської області, щомісячно, починаючи з 04 грудня 2021 року, тобто з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку, допустивши рішення суду негайному виконанню в межах місячної суми стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 908 (дев`ятиста восьми) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.А.Янжула.