ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 липня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/5572/20

Головуючий у першій інстанції Шевченко І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/223/22

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Шапко В.М.,

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 квітня 2021 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 05.05.2021, м. Ніжин,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягти з останньої заборгованість у загальній сумі 37273 грн 31 коп., а також судові витрати у розмірі 2102 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вказану заборгованість станом на 28.10.2020 АТ КБ «ПриватБанк» нараховано внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним ними кредитним договором без номера від 22.09.2010 у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 26935 грн 71 коп. і за простроченими відсотками за користування кредитом в сумі 10337 грн 60 коп.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення, яким задовольнити вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 приєдналася до них та погодилася, що ці анкета-заява і Умови та Правила складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору, погодилася з його умовами, так як чинним законодавством не встановлено обов`язкового підписання всіх документів, що складають кредитний договір;

- відповідач після отримання картки користувалася нею: вона особисто отримала кошти у кредит, який особисто частково погашала, що свідчить про укладення сторонами кредитного договору, про згоду відповідача з формою договору і його умовами;

- наданий АТ КБ «ПриватБанк» суду розрахунок спірної кредитної заборгованості відображає рух коштів за отриманою ОСОБА_1 карткою. Він є інформаційним документом, складеним за результатом обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди та відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Цей розрахунок, який місцевим судом не перевірено, і виписка по картковому рахунку є належними й допустимими доказами у справі;

- відповідач особисто зверталась до банку з метою перевипуску карти; нею підписано паспорт споживчого кредиту, яким, крім іншого, визначено розміри процентної ставки в межах та поза межами пільгового періоду, розміри платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця, орієнтовну загальну вартість кредиту для відповідача, розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів обов`язкових платежів за карткою. Тобто відповідач належним чином повідомлена про умови кредитування тощо;

- встановивши, що АТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_1 кредит, а остання його не повернула, суд не мав підстав відмовляти у стягненні відсотків, які визначені у паспорті споживчого кредиту, а у разі непогодження з розрахунком спірної заборгованості, який надано АТ КБ «ПриватБанк», суд мав провести свій розрахунок;

- посилаючись у мотивувальній частині оскаржуваного рішення на висновки Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у судовому рішенні в справі № 342/180/17-ц, суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявний витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (в редакції, що діяла на момент підписання позивачем анкети-заяви), а також копія наказу банку про затвердження цієї редакції Умов та Правил.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

У справі встановлено таке.

22.09.2010 ОСОБА_1 подала до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У цій заяві зазначено, що ОСОБА_1 просить надати їй зарплатну картку, що вона згодна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, що вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, що ці Умови та Правила розміщені на офіційному сайті Приватбанку і що вона зобов`язана виконувати вимоги останніх та регулярно ознайомлюватись з ними на офіційному сайті www.privatbank.ua (копія анкети-заяви арк. 14). В цій заяві не йдеться про отримання кредитної картки та про інші складові кредитного договору; у ній не визначено бажаний кредитний ліміт.

Витяги з Умов та Правил надання банківських послуг, які затверджено наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.03.2010 № СП-2010-256 з наступними змінами, не містять підпису ОСОБА_1 (арк. 18-42).

ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджено витягом зі статуту цього товариства (арк. 48-49).

З довідок АТ КБ «ПриватБанк» без номера й дати видачі вбачається, що ОСОБА_1 видано дві кредитні картки: № НОМЕР_1 , яка відкрита 13.06.2012, з терміном дії до березня 2016 р., та № НОМЕР_2 , яка відкрита 13.02.2015, з терміном дії до серпня 2017 р. (арк. 12), та що старт карткового рахунку по карті № НОМЕР_1 відбувся 13.06.2012 (арк. 11).

10.08.2018, тобто після старту карткового рахунку та після закінчення строку дії останньої кредитної картки, відповідачем підписано інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту тощо (арк. 15-16). Ця інформація містить таке:

- умови кредитування по картах Універсальна: сума ліміту - до 50000 грн 00 коп. під 43,5% річних, процентна ставка фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит), Універсальна Голд: сума ліміту - до 75000 грн 00 коп. під 42% річних, процентна ставка фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит);

- тип кредиту відновлювальна кредитна лінія шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці;

- строк договору і строк кредитування 240 місяців;

- мета отримання кредиту споживчі потреби;

- спосіб надання кредиту безготівковим шляхом (на картковий рахунок);

- вся вищеописана інформація зберігає чинність до 25.08.2018.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить інформацію щодо кредитних карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» (арк. 17).

Ні в згаданому витязі, ні у підписаному відповідачем паспорті споживчого кредитування, ні в усіх інших наявних у справі доказах не вказано, яку саме кредитну картку отримала ОСОБА_2 на підставі підписаної нею анкети-заяви від 22.09.2010 про отримання заробітної картки.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідач станом на 28.10.2020 має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 37273 грн 31 коп., з яких заборгованість за кредитом в сумі 26935 грн 71 коп., за відсотками за користування кредитом 10337 грн 60 коп. Цей розрахунок виконано виходячи з процентної ставки за користування кредитом у розмірі 3,5% на місяць та процентної ставки на прострочений кредит 84% на рік (арк. 11).

Із виписки по рахунках відповідача та вказаного вище розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 з 13.06.2012 по 01.07.2020 на погашення кредиту сплатила АТ КБ «ПриватБанк» 145321 грн 71 коп. шляхом поповнення картки й переказу коштів з іншої своєї платіжної картки, які товариством спрямовувалися на погашення процентів за користування кредитом. При цьому нею отримано 73125 грн 31 коп. кредитних коштів (арк. 50-56).

Аналізуючи правові норми, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, суд доходить таких висновків.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Пункт 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з моменту виникнення і тривання спірних правовідносин по 09.06.2017, приписував, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, і орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Крім того, частина 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», що є чинним протягом тривання спірних правовідносин з 10.06.2017, приписує, що у договорі про споживчий кредит зазначається, зокрема, таке: тип кредиту (п. 2), відсоткова ставка, її тип та порядок обчислення, у тому числі порядок зміни та сплати процентів (п. 8), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору; усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту (п. 9), загальний розмір наданого кредиту (п. 3), строк, на який надається кредит (п. 5).

Зазначені вище вимоги законодавства до форми та змісту кредитного договору сторонами виконано неповністю.

В силу ч. ч. 1, 2 ст. 549, ч. 1 ст. 1048 ЦК України розмір процентів за користування кредитом є похідним від розміру простроченого кредиту та кількості часу прострочення його сплати.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 роз`яснено, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності.

Надані позивачем Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою укладеного сторонами кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем і відсутні дані про їх визнання останньою.

З розрахунку спірної заборгованості й виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що кошти на погашення кредиту товариством спрямовувалися на погашення тільки процентів за користування ним. За відсутності доказів як отримання ОСОБА_1 конкретно визначеного типу кредитної картки, так і визначення в укладеному сторонами кредитному договорі розміру відсоткової ставки за користування кредитом, а також у зв`язку з внесенням ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитним договором коштів у сумі 145321 грн 71 коп., що більш ніж вдвічі перевищує суму отриманих нею в кредит коштів - 73125 грн 31 коп. Тож суд не може дійти висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» правомірно нараховувало відповідачу спірну кредитну заборгованість, так як відсутня можливість встановити розмір узгодженої сторонами процентної ставки за користування кредитом, а отже і вартість кредиту (умови кредитування), і можливість перевірити правильність виконаного позивачем розрахунку спірної кредитної заборгованості. Тому апеляційний суд не може констатувати, що АТ КБ «ПриватБанк» у спірних правовідносинах діяло у передбачений кредитним договором між ними спосіб. Відповідно апеляційний суд не може констатувати, що АТ КБ «ПриватБанк» правильно визначило розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитом. Ці обставини унеможливлюють задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача спірної заборгованості.

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються, як такі, що суперечать описаним вище встановленим у справі обставинам та визначеним відповідно до них правовідносинам. Зокрема є юридично неспроможним посилання АТ КБ «ПриватБанк» на те, що чинним законодавством не встановлено обов`язкового підписання всіх документів, які складають кредитний договір.

З викладеного випливає, що рішення суду І інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 квітня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 89 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий: Судді: