Справа № 136/2129/18
провадження № 2/136/817/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" про скасування запису про проведену реєстрацію договорів оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку,

представники сторін:

представник позивача - Путілін Є.В.;

представник відповідача - Майданюк С.П.;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач), через свого представника, звернувся з позовом до ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро", надалі правонаступником якого стало ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД" (далі - відповідач), з урахуванням заяви про зміну предмета позову, з вимогами:

- скасувати запис про проведену 22.10.2010 за №61 Вінницькою філією ДП «Центр ДЗК», реєстрацію договору оренди та запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення №40285973 від 23.03.2018) про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, площею 1,5694 га кадастровий номер :05:000:1013, розташованої на території Зозівської сільської ради Липовецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов`язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку площею 1,5694 га кадастровий номер :05:000:1013, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області;

- скасувати запис про проведену 05.11.2010 №30 Вінницькою філією ДП «Центр ДЗК», реєстрацію договору оренди та запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення №40285637 від 23.03.2018) про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, земельної ділянки площею 1,5694 га кадастровий номер :05:000:1014, розташованої на території Зозівської сільської ради Липовецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов`язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку площею 1,5694 га кадастровий номер :05:000:1014, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

Позивач являється власником земельних ділянок, площею по 1,5694 га, кадастрові номера: :05:000:1013, :05:000:1014, що розташовані на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Позивачу стало відомо про договори оренди вищевказаних земельних ділянок укладених нібито між ним та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» (правонаступником якого є відповідач), терміном на 20 років, державну реєстрацію яких проведено в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» 22.10.2010 за №61, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення №40285973 від 23.03.2018), та 05.11.2010 за №30, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення №40285637 від 23.03.2018). Однак, позивач стверджує, що спірні договори не підписував та їх умови не відповідали його вільному волевиявленню, а тому вважає їх недійсними і, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, земельні ділянки слід повернути позивачу зі скасуванням записів в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права оренди на спірні земельні ділянки.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 16.10.2018 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також було витребувано оспорюванні договори оренди землі.

Відповідач, через свого представника, подав до суду відзив із запереченнями проти позову.

Відповідач обґрунтовує свої заперечення наступними обставинами.

Відповідач стверджує, що 02.06.2009 з позивачем було дійсно укладено договори оренди земельних ділянок: :05:000:1013 та :05:000:1014, що розташовані на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Надалі було вчинено записи про проведену 22.10.2010 за №61 та 05.11.2010 №30 Вінницькою філією ДП «Центр ДЗК», реєстрацію договорів оренди та записи в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З моменту укладення оспорюваних позивачем договорів, відповідачем належним чином виконуються свої зобов`язання як орендаря, а позивач протягом всього часу отримував орендну плату, що підтверджується відповідними заявами за 2017 рік. На спростування доводів позивача, про те, що підпис у договорах виконано замість нього іншою особою, свідчить те, що в паспорті міститься аналогічний як у договорах оренди землі підпис позивача, а також сторона відповідача без добровільної передачі їй правовстановлюючих документів, прикріплених до договорів, позбавлена була цього відібрати самостійно, що разом свідчить про безпідставність позову й вимог. Представником відповідача було подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, мотивуючи її тим, що позивач міг знати про спірний договір оренди ще в 2009 році, однак звернулася до суду лише в жовтні 2018.

Позивач відповіді на відзив не подав.

Представником позивача було подано до суду заяву від 23.11.2018 про призначення судової почеркознавчої експертизи спірного договору із поставленням експерту відповідних запитань щодо виконання підпису в них позивачем або іншою особою.

Ухвалою суду від 27.11.2018 було задоволено клопотання представника позивача про призначення судово-почеркознавчої експертизи спірних договорів оренди землі з поставленням експертам Вінницького відділення КНДІСЕ відповідних запитань щодо виконання підпису в них позивачем чи іншою особою, а матеріали справи вирішено направити до експертної установи та зупинити провадження у справі.

Ухвалою суду від 16.01.2019 з огляду на клопотання експерта про погодження строків проведення експертизи та надання додаткових матеріалів було поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.02.2019 клопотання експерта задоволено, матеріали справи направлено до експертної установи, а провадження у справі зупинено.

22.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис про зміну найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД", інші реквізити незмінні.

24.09.2019 матеріали справи повернуто до суду разом із висновком експерта Вінницького відділення КНДІСЕ №5243/5244/19-21 від 13.09.2019.

Ухвалою суду від 02.10.2019 провадження у справі поновлено.

Представник позивача подав до суду клопотання про зміну предмету позову.

Сторони заявляли клопотання про виклик експерта, а представник відповідача також просив суд визнати вищевказаний висновок експерта недопустимим доказом.

Ухвалою суду від 14.01.2020 прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову та задоволено клопотання про виклик експерта, а судове засідання відкладено.

Ухвалою суду від 10.02.2020 забезпечено участь експерта в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 06.07.2020 на задоволення клопотання експерта вкотре вирішено забезпечити його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник позивача подав до суду заяву про призначення додаткової почеркознавчої експертизи одного зі спірних договорів, попередній висновок щодо якого не вдалося зробити. Також представником позивача вкотре подано заяву про зміну предмета позову.

Ухвалою суду від 24.11.2020 прийнято до провадження заяву про зміну предмета позову та відкладено судове засідання.

Ухвалою суду від 25.03.2021 задоволено заяву представника позивача та призначено у справі судову почеркознавчу експертизу одного із спірних договорів оренди землі з поставленням експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України відповідного запитання на яке у попередньому висновку інших експертів не вдалося надати відповідь, а матеріали справи вирішено направити до експертної установи та зупинити провадження у справі.

Ухвалою суду від 26.04.2021 з огляду на клопотання експерта про надання додаткових матеріалів та попередньої оплати експертних послуг було поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 06.07.2021 клопотання експерта задоволено, матеріали справи направлено до експертної установи, а провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 28.07.2021 з огляду на клопотання експерта про визначення порівняльного матеріалу було поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 04.10.2021 клопотання експерта задоволено, матеріали справи направлено до експертної установи, а провадження у справі зупинено.

13.12.2019 матеріали справи повернуто до суду разом із висновком експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/102-21/15256-ПЧ від 22.11.2021.

Ухвалою суду від 20.12.2021 провадження у справі поновлено.

Представник відповідача заявив клопотання про виклик судового експерта та про визнання вищевказаного висновку недопустимим доказом.

Ухвалою суду від 31.01.2022 вирішено викликати в наступне судове засідання експерта для надання на прохання представника відповідача роз`яснень за її висновком. Однак, надалі виклик такого експерта не реалізовано з підстав тривалої відпустки за кордоном такого експерта на невизначений строк.

До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано.

Ухвалою суду від 26.05.2022 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 17.06.2022 на задоволення клопотання представника відповідача забезпечено його участь у режимі відеоконференції.

У ході судових слухань представник позивача наголошував на чіткому формулюванні висновків експерта, за якими визначено, що позивач дійсно не підписував оспорювані договори оренди землі, натомість представник відповідача наголошував на тому, що такі висновки не можуть бути прийняті судом як допустимі докази з тих підстав, що експертами, серед іншого, було взято в якості порівняльного матеріалу зразки, які при проведенні експертиз брати не можна.

Як визначено у ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.

Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Згідно з державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №396665 та серії ЯЖ №396665 від 10.07.2009 позивачу належать земельні ділянки площею по 1,5694 га, кадастрові номера: :05:000:1013, :05:000:1014, що розташовані на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. У 2018 році позивачу стало відомо про договори оренди вищевказаних земельних ділянок укладених нібито між ним та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» (правонаступником якого є відповідач), терміном на 20 років, державну реєстрацію яких проведено в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» 22.10.2010 за №61, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення №40285973 від 23.03.2018), та 05.11.2010 за №30, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення №40285637 від 23.03.2018). Таким чином, від імені позивача із ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" було укладено оспорювані договори оренди землі від 01.06.2009. Однак, позивач стверджує, що спірні договори він не підписував. Судом встановлено, що 22.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис про зміну найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД", інші реквізити залишились незмінні. Стороною позивача заявлено клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, яке було задоволено судом та призначено її для виконання Вінницького відділення КНДІСЕ, і на вирішення якої поставлено питання: Чи виконано підпис від імені позивача в договорі оренди (дата 26.08.2006 за №32) земельної ділянки, площею 1,5694 га, кадастровий номер - :05:000:1013, розташованої на території Зозівської сільської ради Липовецького району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого у Вінницькій філії ДП «Центр ДЗК» 22.10.2010 за № 61, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення № 40285973 від 23.03.2018), позивачем чи іншою особою? А також чи виконано підпис від імені позивача в договорі оренди (дата 26.08.2006 за №32) земельної ділянки, площею 1,5694 га, кадастровий номер - :05:000:1014, розташованої на території Зозівської сільської ради Липовецького району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого у Вінницькій філії ДП «Центр ДЗК» 05.11.2010 за № 30, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення № 40285637 від 23.03.2018), позивачем чи іншою особою? Від Вінницького відділення КНДІСЕ надійшов висновок за результатами проведення експертизи №5243/5244/19-21 від 13.09.2019. У згаданому висновку експерт, серед іншого, зазначила, що підписи від імені позивача у вищевказаних договорах були виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Разом з тим, підпис від імені позивача в договорі оренди (дата 26.08.2006 за №32) земельної ділянки, площею 1,5694 га, кадастровий номер - :05:000:1013, зареєстрованого у Вінницькій філії ДП «Центр ДЗК» 22.10.2010 за № 61, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення № 40285973 від 23.03.2018) виконаний не самим позивачем, а іншою особою? Натомість щодо договору оренди на іншу земельну ділянку, надати відповідь на раніше поставлене питання не представлялося можливим. Однак, згідно іншого висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/102-21/15256-ПЧ від 22.11.2021 на аналогічне запитання було визначено, що підпис від імені позивача в договорі оренди (дата 26.08.2006 за №32) земельної ділянки, площею 1,5694 га, кадастровий номер - :05:000:1014, зареєстрованого у Вінницькій філії ДП «Центр ДЗК» 05.11.2010 за № 30, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення № 40285637 від 23.03.2018) виконаний не позивачем, а іншою особою? Стороною відповідача було заявлене клопотання про визнання таких висновків недопустимими доказами.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

В силу вимог ч.ч. 1-3 та ч.ч. 5-6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як визначено в ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним.

Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19) звертала увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Разом з цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч.ч. 2-3 ст. 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є не вчиненими.

Таким чином, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд вважає неприйнятними аргументи представника відповідача, які на початку розгляду даної справи були ним викладені у заяві про застосування строку позовної давності, так як представник позивача, з урахування надалі поданої ним заяви про зміну предмета позову, просив, серед іншого, повернути позивачу оспорювані земельні ділянки, а негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/204716-ц.

Суд зауважує про неприйнятність доводів представника відповідача про те, що з моменту укладення спірних договорів оренди, відповідачем належним чином виконуються свої зобов`язання як орендаря, а позивач протягом всього часу отримував орендну плату, й тим самим приймав від відповідача виконання умов оспорюваних договорів. Однак, прийняття позивачем таких умов не може свідчити про укладення правочину щодо оренди земельної ділянки і його дійсність та відповідність вимогам ст. 203 ЦК України.

Суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача, де у своєму відзиві на позов він стверджує, що підпис позивача в оспорюваному договорі тотожний підпису, що у його паспорті, а тому на дату підписання договорів оренди, волевиявлення позивача відповідало його внутрішній волі.

Однак, згідно з висновком Вінницького відділення КНДІСЕ №5243/5244/19-21 від 13.09.2019, експерт, серед іншого, зазначила, що підписи від імені позивача у вищевказаних договорах були виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Разом з тим, підпис від імені позивача в договорі оренди (дата 26.08.2006 за №32) земельної ділянки, площею 1,5694 га, кадастровий номер - :05:000:1013, зареєстрованого у Вінницькій філії ДП «Центр ДЗК» 22.10.2010 за № 61, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення № 40285973 від 23.03.2018) виконаний не самим позивачем, а іншою особою? Згідно іншого висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/102-21/15256-ПЧ від 22.11.2021 на аналогічне запитання було визначено, що підпис від імені позивача в договорі оренди (дата 26.08.2006 за №32) земельної ділянки, площею 1,5694 га, кадастровий номер - :05:000:1014, зареєстрованого у Вінницькій філії ДП «Центр ДЗК» 05.11.2010 за № 30, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення № 40285637 від 23.03.2018) виконаний не позивачем, а іншою особою?

Суд вважає необґрунтованим клопотання представника відповідача щодо визнання висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ №5243/5244/19-21 від 13.09.2019 недопустимим доказом та висновку експертів Вінницького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/102-21/15256-ПЧ від 22.11.2021. Суд зауважує, що згідно п. 1.4. розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень від 08.10.1998 (далі - Інструкція) під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи. Визначення способу проведення експертизи (методів дослідження) належить до компетенції експерта.

Крім того, згідно п. 1.10. глави 1 розділу I Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень доданих до Інструкції при вилученні вільних зразків підписів особи, від імені якої виконано досліджуваний підпис, слід відшукувати документи з варіантом підпису, найбільш схожим на підпис, що досліджується. Такі підписи найчастіше зустрічаються у документах, аналогічних досліджуваному. Щодо того, які матеріали з порівняльними зразками можуть бути документами в п. 1.5. глави 1 розділу I Науково-методичних рекомендацій, зазначено, що 1.5. вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма, за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням.

У кінцевому підсумку щодо спірного на думку представника висновку експерта, суд зауважує, що висновок не є достовірним/належним/допустимим доказом у разі доведення наявності дефекту самого висновку, а саме наявність одного (або декількох) із зазначених моментів: необґрунтованості, неповноти або його неясності (під неясністю висновку експерта слід розуміти нечіткість, розпливчастість відповідей експерта, внаслідок чого стає незрозумілий хід думок експерта, недостатньо повним є висновок, заснований на дослідженні не всіх наданих експертові об`єктів або що не містить вичерпних відповідей па всі поставлені питання); факт вирішення експертом правових питань чи питань, які виходять за межі його спеціальних знань; вирішення експертом питань щодо обставин, які не є предметом доказування; призначення та проведення експертизи, складання висновку експерта з порушенням чинного законодавства України.

Таким чином, слід розуміти, що оскільки достовірність / належність / допустимість висновку експерта - це обставина, що має значення для вирішення справи, то дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність дефектів висновку експерта, є доказами у справі.

Отже, експерти, дотримуючись вимог Інструкції провели дослідження на підставі оригіналу об`єкта дослідження, використовуючи для порівняльного дослідження достатню кількість оригіналів документів, на яких містився підпис позивача. Крім того, експертами надано вичерпну відповідь на поставлені судом питання і суду зрозуміло такі експертні висновки, які є чіткими та конкретними і не підлягають додаткового роз`яснення виконавця, а тому суд вважає такі висновки допустимими доказами у справі.

Разом з тим, щодо наполягання представника відповідача на виклику експерта Тальянчук Л.С. в наступне судове засідання для роз`яснення її висновку судової почеркознавчої експертизи, суд звертає увагу на те, що справа вже тривалий час перебувала на розгляді у суді з жовтня 2018 року. Відсутність експерта, на території України, висновок якого не викликає двохзначних тлумачень та є категоричним, не може слугувати підставою обмеження права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про скасування запису про проведену 22.10.2010 за №61 Вінницькою філією ДП «Центр ДЗК», реєстрацію договору оренди та запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення №40285973 від 23.03.2018) про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, площею 1,5694 га кадастровий номер :05:000:1013, розташованої на території Зозівської сільської ради Липовецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов`язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку площею 1,5694 га кадастровий номер :05:000:1013, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, а також про скасування запису про проведену 05.11.2010 №30 Вінницькою філією ДП «Центр ДЗК», реєстрацію договору оренди та запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення №40285637 від 23.03.2018) про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, земельної ділянки площею 1,5694 га кадастровий номер :05:000:1014, розташованої на території Зозівської сільської ради Липовецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов`язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку площею 1,5694 га кадастровий номер :05:000:1014, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, керується ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України, згідно з якою судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, витрати: на проведення експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з огляду на те, що позов задоволено повністю, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору та витрат на проведення замовлених ним експертиз.

Керуючись ст.ст. 258259, 263265, 273279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" (місце-знаходження: вул. Героїв Майдану, буд. 63, м. Липовець, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 32513287) про скасування запису про проведену реєстрацію договорів оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку - задовольнити.

Скасувати запис про проведену 22.10.2010 за №61 Вінницькою філією ДП «Центр ДЗК», реєстрацію договору оренди та запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення №40285973 від 23.03.2018) про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, площею 1,5694 га кадастровий номер :05:000:1013, розташованої на території Зозівської сільської ради Липовецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,5694 га кадастровий номер :05:000:1013, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Скасувати запис про проведену 05.11.2010 №30 Вінницькою філією ДП «Центр ДЗК», реєстрацію договору оренди та запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення №40285637 від 23.03.2018) про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, земельної ділянки площею 1,5694 га кадастровий номер :05:000:1014, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Зозівської сільської ради Липовецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,5694 га кадастровий номер :05:000:1014, розташованої на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн + 704,80 грн + 840,80 грн + 840,80 грн, що разом 3091 (три тисячі дев`яносто одна) грн 20 коп., а також витрати на проведення судових експертиз в розмірі 4290 грн + 2250,24 грн, що разом 6540 (шість тисяч п`ятсот сорок) грн 24 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО