Справа № 444/3637/21
Провадження № 2/444/262/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Усманова З.З.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради, третя особа Жовківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

09.12.2021 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , після їх смерті залишилося наступне спадкове майно: 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , спадщину на 2/3 частини згаданого вище будинку позивач прийняв. ОСОБА_1 звертався до державного реєстратора про реєстрацію права власності на 1/3 частину згаданого вище будинку, однак реєстратор йому відмовила, оскільки на сьогоднішній день відсутній механізм реєстрації права власності колгоспного двору. Вказав, що після смерті ОСОБА_3 залишилося наступне спадкове майно - земельний пай. ОСОБА_1 звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки наданий сертифікат не відповідав встановленому законом зразку. Просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на середню земельну частку (пай) на території Новоскварявської сільської ради (нині Жовківська міська рада) розміром 0,62 умовних кадастрових гектарів.

Відповідач не подав відзив на позов.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, однак ними надіслано заяви про відсутність заперечень проти позовних вимог і розгляд справи у відсутності їх представників.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були подружжям, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до рішення № 15 від 26.08.2020р. Новоскварявської сільської ради проведено розподіл часток колишнього колгоспного двору в с. Нова Скварява Жовківського району Львівської області по 1/3 частині на ім`я: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що підтверджується копією вказаного рішення.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2021 року вбачається, що позивач прийняв в спадщину 2/3 житлового будинку АДРЕСА_1 (частка ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) після смерті ОСОБА_3 .

З копії сертифікату на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданого Новоскварявською сільською радою, вбачається, що такий видано на ім`я ОСОБА_3 в тому, що йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,62 га. Сертифікат на ім`я ОСОБА_3 видано зразка, який затверджено ухвалою Львівської обласної Ради народних депутатів № 277 від 01.02.1993 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Із довідки КП ЛОР «ЧМБТІ» від 16.06.2020р. № 2990 вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Новоскварявської сільської ради 20.03.1990р.

З копії довідки Новоскварявської сільської ради № 477 від 19.11.2019р. вбачається, що ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_3 до дати його смерті і вели спільне господарство.

З копії довідки Новоскварявської сільської ради № 473 від 19.11.2019р. вбачається, що від імені ОСОБА_3 в сільській раді заповіт не посвідчувався.

З листа Жовківської РДА № 02-36/1160 від 02.09.2020 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі сертифікату нового зразка у зв`язку із тим, що цивільна правоздатність власника сертифікату ОСОБА_3 припинилася у момент його смерті.

Державний нотаріус Жовківської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , оскільки не подано сертифіката на право на земельну частку (пай) згідно форми, затвердженої Постановою КМУ від 12.10.1995 р. № 801, що підтверджується листом № 390/01-16 від 04.03.2020р.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.112 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи

кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «б», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону "Про

власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно

колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 р. позивач не втратив права на частку в майні колгоспного типу двору в АДРЕСА_1 , а отже має право власності на свою частку майна даного колишнього колгоспного двору.

Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори.

Сертифікат на ім`я ОСОБА_3 видано зразка, який затверджено ухвалою Львівської обласної Ради народних депутатів № 277 від 01.02.1993 року, що вбачається з даного сертифікату.

Спадщина після померлого ОСОБА_3 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

При встановленні кола спадкоємців суд бере до уваги копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2021 року, з якого вбачається, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Інших доказів того, що будь-які інші спадкоємці з часу відкриття спадщини у 1998 році вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , суду не надано.

Таким чином позивач відповідно до ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, оскільки для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно подати оригінал правовстановлюючого документу нового взірця на земельний пай.

Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак судом встановлено, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифіката на ім`я батька нового зразка.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, немає.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 81, 82, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 549, 554 ЦК УРСР, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1268, 1271 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на середню земельну частку (пай) на території Новоскварявської сільської ради (нині Жовківська міська рада) розміром 0,62 умовних кадастрових гектарів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Оприск З. Л.