Постанова

Іменем України

20 липня 2022 року

м. Київ

справа № 695/2568/18

провадження № 61-5170св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у складі судді Середи Л. В. від 29 листопада 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду у складі колегії суддів: Новікова О. М., Вініченка Б. Б., Сіренка Ю. В., від 05 травня 2022 року.

Зміст позовної заяви та її обґрунтування

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовну заяву мотивовано тим, що 09 липня 2018 року він був звільнений з посади слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IV розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського управління по експлуатації газового господарства - філії ПАТ «Черкасигаз» на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

ОСОБА_1 вважає звільнення його з роботи незаконним, оскільки відповідач не виконав вимоги частини другої статті 40, статей 42, 49-2 Кодексу законів про працю України щодо працевлаштування працівника з більш високою кваліфікацією, не запропонував йому всі вакантні посади, які існували на час попередження про звільнення, а також ті, які з`явилися на підприємстві та існували на момент його звільнення, з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду. Крім того не було вирішено питання про його переважне право на залишення на роботі, а профспілкова організація при прийнятті рішення про надання згоди на його звільнення не урахувала факт його безперервної роботи на підприємстві (десять років).

У січні 2019 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, обґрунтовану тим, що з наданих відповідачем документів до відзиву на позовну заяву йому стало відомо про наявність наказу ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» від 27 березня 2018 року

№1 с/тм про оголошення йому догани. Позивач вважав, що зазначений наказ є незаконним, оскільки при винесенні наказу його не було повідомлено про застосування до нього такого виду дисциплінарного стягнення, власник не відбирав у нього відповідних пояснень та не вручав йому копії наказу для ознайомлення. Крім того, позивач посилався на порушення його прав на оскарження наказу про оголошення догани, з огляду на те, що наявність у працівника догани ураховується при визначенні переважного права на залишення на роботі.

З огляду на наведене, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду, ОСОБА_1 просив суд:

- поновити строк на звернення до суду із вимогою про скасування наказу

ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» від 27 березня

2018 року №1 с/тм про оголошення догани;

- визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» від 27 березня 2018 року №1 с/тм у частині оголошення догани;

- визнати незаконним наказ ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» від 09 липня 2018 року № 520п у частині його звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України;

- поновити його на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IV розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського управління по експлуатації газового господарства філії ПАТ «Черкасигаз» з 10 липня 2018 року;

- стягнути з ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 липня 2018 року по день ухвалення рішення суду;

- стягнути з ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» на його користь моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн.

Стислий виклад заперечень відповідача

АТ «Оператор газорозподільчої системи «Черкасигаз» заперечувало проти задоволення позову. Зазначало, що звільнення позивача відбулось внаслідок проведення реорганізації підприємства, що обумовило скорочення чисельності працівників та зміну штатного розпису. Позивача було повідомлено про наступне вивільнення, відсутність вакантних посад відповідної кваліфікації, які могли б бути йому запропоновані, а також про те, що у разі їх появи до закінчення двомісячного терміну вони будуть запропоновані йому. Станом на 20 червня 2018 року у відповідача з`явилася вакантна посада слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IV розряду на 0,75 ставки служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського відділення (робоча зона обслуговування с. Синьооківка), яку було запропоновано обійняти ОСОБА_1 за умови подальшого проходження навчання в навчальному центрі підготовки та перепідготовки робітників АТ «Черкасигаз» на суміжну професію «слюсар з експлуатації та ремонту газового устаткування». Однак, позивач зазначену пропозицію залишив без реагування.

Правомірність звільнення позивача з роботи також підтверджується висновками за результатами інспекційного відвідування відповідача управлінням Держпраці в Черкаській області.

Щодо вимог позивача про скасування наказу про оголошення догани відповідач зазначив, що позивач у складі бригади інших працівників не проводив належним чином періодичні обходи підземних газопроводів, а також порушив правила внутрішнього трудового розпорядку. Наголошував на тому, що відсутні поважні причини для поновлення пропущеного позивачем строку для оскарження наказу ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» від 27 березня 2018 року №1 с/тм.

Основний зміст та мотиви рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області

від 29 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 05 травня 2022 року, у задоволенні позову

ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що звільнення відповідача з роботи відбулось з дотриманням положень трудового законодавства. Відповідач попередив позивача про наступне вивільнення, запропонував наявну у нього вакансію у робочій зоні с. Синьооківка, однак ОСОБА_1 відмовився від підпису про ознайомлення із цим наказом та не надав згоду на його переведення. Вакансії слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IV розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання з робочою зоною обслуговування у с. Золотоноша у відповідача ні станом на дату попередження, ні станом на дату звільнення не було. Судами встановлено дотримання роботодавцем вимог щодо отримання згоди профспілкового комітету та зазначено про відсутність у позивача переважного права на залишення на роботі, оскільки його посада була єдиною на підприємстві.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про скасування наказу про оголошення ОСОБА_1 догани, суди попередніх інстанцій виходили із того, що позивачем пропущено передбачений частиною першою статті 233 КЗпП України строк для звернення до суду із зазначеними вимогами, при цьому поважних причин пропуску такого строку не встановлено.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції та узагальнені доводи особи, яка її подала

У червні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , в якій він просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2021 рокута постанову Черкаського апеляційного суду від 05 травня 2022 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначив неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права

у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду

від 24 липня 2019 року у справі № 359/4316/17, від 08 жовтня 2020 року

у справі № 202/2817/19, від 23 грудня 2020 року у справі № 285/4227/18,

від 28 квітня 2021 року у справі № 755/14564/18, від 07 вересня 2021 року

у справі № 306/2434/18, від 09 грудня 2021 року у справі № 489/58/20

(пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також не дослідили належним чином зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

ОСОБА_1 зазначає, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що відповідач не виконав належним чином вимоги частини другої статті 40, частини першої статті 42 та статті 49-2 КЗпП України, зокрема не запропонував йому наявну вакансію слюсаря з аварійно-відбудовних робіт у газовому господарстві V розряду аварійно-диспетчерської служби

(м. Золотоноша), а також залишили поза увагою його переважне право на залишення на роботі у зв`язку з безперервним стажем роботи на підприємстві, не провели порівняння кваліфікації та продуктивності його праці з іншими співробітниками.

На думку заявника, суди також не взяли до уваги, що при оцінці профспілковим комітетом продуктивності його праці не було ураховано, що у квітні 2017 року, квітні та червні 2018 року він пройшов періодичну перевірку знань.

Вважає, що строк на звернення до суду із позовом про скасування наказу про оголошення йому догани пропущено ним з поважних причин, яким не було надано належної правової оцінки судами попередніх інстанцій. Зокрема, не враховано, що він перебував на амбулаторному лікуванні у КП «Золотоніський міський центр первинної медико-санітарної допомоги (сімейної медицини)» Золотоніської міської ради у зв`язку з погіршенням стану здоров`я (гіпертонічний криз). При цьому суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що оскаржуваний наказ про оголошення догани не містить відомостей про те, в чому саме полягало порушення трудової дисципліни, коли та де мали місце такі події, не встановили факт вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку.

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 05 травня 2022 року.

24 червня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2022 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

04 липня 2022 року АТ «Черкасигаз» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 , а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Відзив на касаційну скаргу обґрунтований тим, що касаційна скарга не спростовує висновків судів попередніх інстанцій. Суди правильно встановили, що у відповідача дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці, шляхом скорочення штату та вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. При цьому

АТ «Черкасигаз» виконало вимоги статей 40, 43, 47, 49-2 КЗпП України в частині попередження про наступне вивільнення, надання пропозицій всіх наявних вакансій, які б відповідали освіті, кваліфікації та досвіду позивача, згоди профспілкового комітету на його звільнення. ОСОБА_1 запропоновано наявну вакансію в іншому структурному підрозділі, однак позивач не виявив бажання працювати в іншій місцевості. Посилання у касаційній скарзі на наявність вакансії слюсаря з аварійно-відбудовних робіт у газовому господарстві V розряду аварійно-диспетчерської служби (м. Золотоноша), яка не була запропонована ОСОБА_1 , є безпідставними, оскільки позивач не має досвіду роботи, який необхідний для зайняття цієї посади.

Вважає, що наказ ПАТ «Черкасигаз» від 27 березня 2018 року № 1 с/тм у частині оголошення позивачу догани винесений відповідно до вимог трудового законодавства та на підставі виявлених порушень технічного обслуговування ввіреної позивачу частини ділянки газового господарства. При цьому ОСОБА_1 пропустив без поважних причин передбачений частиною першою статті 233 КЗпП України строк звернення до суду з вимогою про скасування оскаржуваного наказу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до наказу від 01 серпня 2007 року № 31-К ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Золотоніське УЕГГ ВАТ «Черкасигаз» слюсарем по експлуатації та ремонту підземних газопроводів та споруд на них ІІ розряду.

Згідно з наказом від 31 грудня 2015 року № 94-К ОСОБА_1 переведений з 01 січня 2016 року на посаду слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів ІІІ розряду до служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання.

З 09 червня 2017 року ОСОБА_1 присвоєно IV розряд слюсаря ЕРПГ служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання.

20 березня 2018 року працівниками Золотоніського УЕГГ була проведена перевірка роботи слюсарів з ЕРПГ служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання, в ході якої було встановлено, що по

АДРЕСА_1 при відкритті дверцят ящика регулятора виявлено сміття у вигляді пташиного гнізда. Відповідно до журналу обходу газопроводів за маршрутом № 35 згідно з денним завданням роботу по обходу газопроводів виконував у тому числі і позивач. Обхід мав місце 19 лютого 2018 року. Наявність сміття в ящику регулятора свідчить про те, що ящик давно не відкривався, тобто не перевірявся. Також в ході проведеної перевірки було встановлено, що по АДРЕСА_2 виявлено витік газу по муфті перед регулятором. Під час відкриття ящика регулятора виявлено сміття у вигляді сухої гілки, бур`яну. Відповідно до журналу обходу газопроводів за маршрутом № 35 згідно з денним завданням роботу по обходу газопроводів виконував у тому числі і позивач. Обхід був 19 лютого 2018 року. Наявність сміття в ящику регулятора свідчить про те, що ящик давно не відкривався, тобто не перевірявся. У доповідній записці вказано, що господарка домоволодіння свідчила, що в період з січня по березень 2018 року працівники газової служби не приходили.

У період з 15 березня 2018 року по 20 березня 2018 року працівниками Золотоніського УЕГГ була проведена перевірка роботи слюсарів з ЕРПГ служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання, в ході якої було встановлено, що під час перевірки роботи працівників, у тому числі позивача, який здійснював обхід 21 березня 2018 року за маршрутом № 14, за адресою:

АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_4 ) у присутності господаря домоволодіння та комісії виявлено витік газу на крані дворового вводу.

Зазначені обставини відображені у доповідних записках від 20 березня

2018 року, а також в актах перевірки роботи працівників на маршруті по обходу газопроводів від 20-22 березня 2018 року.

Наказом ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» від 27 березня 2018 року №1 с/тм ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання робочих інструкцій (пункти 2.1.9, 2.1.10, 2.2.1, 2.2.4, 2.2.8) та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку (розділ 3, пункт 3.1).

На виконання протоколу засідання наглядової ради ПАТ «Черкасигаз»

від 01 березня 2018 року № 11, затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Черкасигаз», та протоколу засідання правління

ПАТ «Черкасигаз» від 19 квітня 2018 року № 58, на підставі наказу від 20 квітня 2018 року № 82 «Про ліквідацію управлінь по експлуатації газового господарства - філій ПАТ «Черкасигаз», вирішено ліквідувати 13 газових господарств, у тому числі і Золотоніське управління по експлуатації газового господарства.

У зв`язку зі змінами в організації праці та виробництва відповідачем направлено голові профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» повідомлення від 28 грудня 2017 року № 3144/07 про те, що у квітні 2018 року плануються зміни у штатному розписі працівників підприємства з можливим вивільненням працівників для проведення консультацій стосовно заходів щодо запобігання вивільненню працівників

Відповідно до наказу ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» від 20 квітня 2018 року № 83 «Про зміни в штатному розписі працівників товариства» на виконання наказу від 20 квітня 2018 року № 82 «Про ліквідацію управлінь по експлуатації газового господарства - філій ПАТ «Черкасигаз» наказано вивести з 01 липня 2018 року зі штатного розпису працівників Золотоніського управління з експлуатації газового господарства по службі з обслуговування зовнішніх систем газопостачання одинцю слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IV розряду.

Згідно з повідомленням ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» від 20 квітня 2018 року ОСОБА_1 повідомлено про заплановане вивільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, яке заплановано на

29 червня 2018 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до статті 44 КЗпП України.

Також у вказаному повідомленні зазначено, що звільнення відбудеться, виходячи з неможливості переведення на іншу роботу, у зв`язку з відсутністю вакантних посад, які б могли бути запропоновані позивачу для подальшого працевлаштування. У випадку виникнення підходящої за кваліфікацією вакансії до закінчення двомісячного строку попередження, вона буде запропонована позивачу відповідно до чинного законодавства.

Позивач ознайомився з текстом вказаного повідомлення, від підписання повідомлення щодо ознайомлення з ним позивач відмовився, про що було складено відповідний акт від 25 квітня 2018 року № 1.

Зазначене повідомлення про заплановане вивільнення також надавалось ОСОБА_1 супровідним листом від 25 травня 2018 року № 1105/07-29 на його заяву від 11 травня 2018 року.

20 червня 2018 року ОСОБА_1 запропоновано переведення на роботу слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IV розряду на 0,75 ставки служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського відділення (робоча зона обслуговування с. Синьооківка).

У повідомленні також зазначено, що для зайняття штатної одиниці (1,0) в подальшому буде необхідність проходження виробничого навчання у навчальному центрі підготовки та перепідготовки робітників

ПАТ «Черкасигаз» на суміжну професію «слюсар з експлуатації та ремонту газового устаткування». Крім того у зазначеному повідомленні міститься прохання письмово повідомити про згоду на переведення або відмову від переведення на роботу.

Позивач з указаним повідомленням ознайомився, від підпису про ознайомлення з ним відмовився, про що було складено відповідний акт від 20 червня 2018 року № 4.

Згідно з інформаційними довідками щодо наявності вакансій у

ПАТ «Черкасигаз» з 20 квітня 2018 року до 09 липня 2018 року була відсутня вакансія слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IV розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання (робоча зона обслуговування м. Золотоноша), наявна вакансія слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IV розряду на 0,75 ставки служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського відділення (робоча зона обслуговування с. Синьооківка).

Відповідно до виписки з протоколу № 225 засідання профспілкового комітету ПАТ «Черкасигаз» від 25 червня 2018 року, на якому був присутній

ОСОБА_1 , було вирішено питання продуктивності праці позивача, зокрема обговорено винесення догани за неналежне виконання робочої інструкції та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, а також наявності пропозицій працевлаштування позивача. На запитання голови профкому, чи пропонувалась позивачу інша робота він відповів, що - так, на 0,75 ставки в іншій робочій зоні обслуговування. Також позивач вказав, що працювати в іншому місті він не хоче. За результатами засідання профспілкового комітету вирішено надати згоду на звільнення

ОСОБА_1 за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Наказом від 27 червня 2018 року № 426П ОСОБА_1 звільнено з роботи з 29 червня 2018 року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України - у зв`язку із скороченням штату працівників.

Наказом від 09 липня 2018 року № 520П скасовано наказ від 27 червня

2018 року № 426П «Про звільнення ОСОБА_1 » (у зв`язку з отримання підтверджуючого документа, який засвідчує настання тимчасової непрацездатності на день звільнення), звільнено позивача з 09 липня

2018 року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України - у зв`язку із скороченням штату працівників.

Згідно з актами інспекційного відвідування ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» управління Держпраці у Черкаській області

від 25 травня 2018 року № ЧК420/367/АВ та від 06 серпня 2018 року

№ ЧК699/367/АВ станом на час перевірок порушень процедури вивільнення позивача не виявлено.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку та якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У відповідності до частини третьої статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Суд не може вдаватися до оцінки питання про доцільність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу Суд з`ясовує наявність підстав для звільнення та дотримання процедури і гарантій працівника при звільненні.

У справі, яка переглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що в АТ «Черкасигаз» мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, відбулася ліквідація відокремлених підрозділів - філій товариства, серед яких Золотоніське управління по експлуатації газового господарства.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частиною першою статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

У постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі

№ 6-40цс15 вказано, що власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

У першу чергу пропонується робота за відповідною спеціальністю, а якщо такої роботи немає, інша робота (як вакантна посада, що відповідає кваліфікації працівника, так і вакантна посада, що передбачає виконання роботи більш низької кваліфікації або з нижчим рівнем оплати праці), яку працівник може виконувати з урахуванням стану здоров`я.

З такою пропозицією роботодавець повинен звертатися до працівника не лише при попередженні про наступне звільнення, але й протягом усього строку попередження, якщо на підприємстві з`являються нові вакансії (наприклад, при звільненні працівників інших категорій). При цьому можуть пропонуватися і виконання роботи за строковими трудовими договорами (наприклад, на час відпустки по догляду за дитиною іншого працівника), роботу на умовах неповного робочого часу тощо. Невиконання цього правила свідчить про неналежне виконання роботодавцем своїх обов`язків.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на порушення відповідачем вимог статті 49-2 КЗпП України, вважаючи, що останнім не було запропоновано йому усі вакантні на час звільнення посади.

Позивач працював на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IV розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання (робоча зона обслуговування м. Золотоноша). Згідно зі штатним розписом ця посада у Золотоніському УЕГГ була одна.

При попередженні позивача про наступне вивільнення (20 квітня 2018 року), а також у період до винесення наказу про звільнення (09 липня 2018 року) у відповідача була відсутня вакансія слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IV розряду з робочою зоною обслуговування

у м. Золотоноша.

Водночас судами встановлено, що 20 червня 2018 року відповідач, на виконання вимог частини другої статті 40, статті 49-2 КЗпП України, пропонував ОСОБА_1 переведення на роботу слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IV розряду на 0,75 ставки служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання Золотоніського відділення (робоча зона обслуговування с. Синьооківка).

ОСОБА_1 з указаним повідомленням ознайомився, від підписання повідомлення щодо ознайомлення з ним відмовився, про що було складено відповідний акт від 20 червня 2018 року № 4. Крім того, на засіданні профспілкового комітету АТ «Черкасигаз», яке відбулось 25 червня

2018 року, повідомив, що відмовився від запропонованої вакансії, оскільки працювати в іншому населеному пункті не хотів.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, які підтримані і апеляційним судом, про те, що відповідач виконав передбачені частиною другою статті 40, статтею 49-2 КЗпП України вимоги щодо вжиття заходів з працевлаштування позивача при звільненні на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

В апеляційній та касаційній скаргах ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач не запропонував йому наявну вакансію у м. Золотоноша, а саме вакансію слюсаря з аварійно-відбудованих робіт у газовому господарстві V розряду аварійно-диспетчерської служби.

Суди встановили, що на момент звільнення позивача у ПАТ «Черкасигаз» була вакантна посадаслюсаря з аварійно-відбудованих робіт у газовому господарстві V розряду аварійно-диспетчерської служби (м. Золотоноша).

Разом з тим, кваліфікаційними вимогами до зазначеної посади були повна або базова загальна середня освіта, професійно-технічна освіта, підвищення кваліфікації, стаж роботи за професією слюсаря аварійно-відновлювальних робіт у газовому господарстві IV розряду не менше 1 року.

Враховуючи те, що позивач не мав стажу роботи слюсарем аварійно-відновлювальних робіт у газовому господарстві не менше 1 року, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про відсутність з боку відповідача порушень статті 49-2 КЗпП України при звільненні позивача.

Безпідставними слід також визнати посилання позивача на неврахування судами попередніх інстанцій наявного у нього переважного права на залишення на роботі, у зв`язку з наявністю тривалого безперервного стажу роботи на підприємстві.

Правила статті 42 КЗпП України щодо врахування переважного права залишення на роботі підлягають застосуванню, якщо відбувається часткове (не повне) скорочення рівнозначних (однотипних) посад, тобто частина посад скорочується, а інша частина - ні, що дає можливість порівняти кваліфікацію та продуктивність праці працівників на рівнозначних (однотипних) посадах, які підлягають скороченню. У такому випадку переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахування інших підстав, перелічених у частині другій статті 42 КЗпП України, зокрема працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації (пункт 3 частини другої статті 42 КЗпП України).

Коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду (постанова Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 753/3889/17 (провадження № 61-2св20).

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що оскільки відбувалася ліквідація Золотоніського управління по експлуатації газового господарства, апосада слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів IV розряду служби з обслуговування зовнішніх систем газопостачання (робоча зона обслуговування м. Золотоноша), на якій працював позивач, була єдиною, немає підстав для оцінки застосування переважного права позивача залишення на роботі відповідно до статті 42 КЗпП України.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 29 листопада 2018 року в справі № 292/50/18 (провадження № 61-44153св18).

З цих підстав також не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо не проведення профспілковою організацією порівняння кваліфікації позивача та продуктивності праці з іншими співробітниками.

Відповідач дотримався вимог статті 43 КЗпП України щодо отримання згоди профспілкової організації на звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. При цьому надана згода профспілкового органу є обґрунтованою. На засіданні профспілкового комітету роз`яснено позивачу про відсутність інших посад, ніж та, яка йому була запропонована, а також додатково встановлено підстави відмови від запропонованої йому роботи.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України відбулося з дотриманням положень частини другої статті 40, статей 43, 49-2 КЗпП України, ураховуючи те, що позивач був своєчасно повідомлений про наступне вивільнення, йому було запропоновано наявну вакантну посаду, яку б він міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації, від переведення на яку він відмовився, а профспілкова організація, членом якої він є, надала свою згоду на його звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується також із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду із вимогою про оскарження наказу ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» від 27 березня 2018 року №1 с/тм про оголошення йому догани.

Згідно з частиною першою статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

У статті 234 КЗпП України не передбачений перелік поважних причин для поновлення строку, їх поважність визначається судом в кожному випадку залежно від конкретних обставин. Як поважні причини пропуску строку, встановленого у частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Установлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Ці строки не перериваються і не зупиняються. Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки. Разом з тим, якщо строк звернення до суду, встановлений статтею 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском зазначеного строку.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про скасування наказу ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз»

від 27 березня 2018 року №1 с/тм у частині оголошення ОСОБА_1 догани, суди, встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано виходили з того, що позивачем пропущено встановлений частиною першою статті 233 КЗпП України строк звернення до суду.

Оскаржуваний наказ винесено 27 березня 2018 року за результатами перевірок роботи працівників служби зовнішніх систем газопостачання 20-22 березня 2018 року, у матеріалах справи є пояснення ОСОБА_1 від 22 березня 2018 року, крім того, на засіданні профспілкового комітету, яке відбулось 25 червня 2018 року за участі позивача, розглядалось питання продуктивності праці ОСОБА_1 , а саме щодо оголошеної йому догани за неналежне виконання робочої інструкції та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, однак з вимогами про скасування зазначеного вище наказу ОСОБА_1 звернувся лише 21 січня 2021 року, тобто з пропуском строку, передбаченого частиною першою статті 233 КЗпП України.

Разом із поданням заяви про збільшення позовних вимог (щодо оскарження наказу ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» від 27 березня 2018 року №1 с/тм в частині оголошення ОСОБА_1 догани) позивач просив поновити йому строк на звернення до суду щодо вимог про скасування зазначеного наказу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що із зазначеним наказом його не було ознайомлено, а про його існування він дізнався лише отримавши відзив відповідача на позовну заяву у цій справі.

Суд першої інстанції, належним чином перевіривши зазначені позивачем доводи, встановивши, що позивачу було відомо про існування зазначеного наказу ще 25 червня 2018 року, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що причиною пропуску встановленого статтею 233 КЗпП України строку для звернення до суду із вимогами про скасування наказу ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» від 27 березня 2018 року №1 с/тм стали проблеми зі здоров`ям, зокрема, перебування його на амбулаторному лікуванні у КП «Золотоніський міський центр первинної медико-санітарної допомоги (сімейної медицини)» Золотоніської міської ради.

Ураховуючи, що перебування на амбулаторному лікуванні не є непереборною обставиною, яка об`єктивно перешкоджала позивачу подати до суду позов у строк, визначений законом, в тому числі через засоби поштового зв'язку, про що свідчить, зокрема, подання ОСОБА_1 позову 08 серпня 2018 року щодо оскарження наказу про його звільнення, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність у позивача поважних причин для пропуску тримісячного строку звернення до суду із вимогами про скасування наказу про оголошення йому догани, а відтак відсутність підстав для його поновлення

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки зазначених доказів, що в силу положень статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Верховного Суду, на які послалася заявник у касаційній скарзі, оскільки суди застосували вказані вище норми права із урахуванням встановлених у цій справі обставин.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та відображення їх оцінки в оскаржуваних судових рішеннях, питання вмотивованості висновку судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області

від 29 листопада 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 05 травня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта