Провадження № 2-др/742/14/22
Єдиний унікальний № 742/4608/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., секретаря судових засідань Риндя Л.А., представника позивача Кєєр О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки заяву представника відповідача ТОВ «БУ 1 Прилуки» Фесика Ігоря Анатолійовича про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат пов"язаних з наданням правової допомоги у справі за позовом адвокатського об`єднання «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП», представника позивача Крищук Богдана Валентиновича, до товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки», ОСОБА_1 , про визнання фраудаторного правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та рішення суду.

У листопаді 2021 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, визнати недійсним договір купівлі-продажу техніки №12 від 24.06.2021 р., що укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «БУ-1 ПРИЛУКИ» та ОСОБА_1 від 24 червня 2021 року екскаватора гусеничного марки DOOSAN SOLAR 225LC-V з заводським номером НОМЕР_1 , рік випуску -2008. Зобов`язати ОСОБА_1 відновити становище, що існувало до порушення прав та законних інтересів позивача шляхом повернення екскаватора гусеничного марки DOOSAN SOLAR 225LC-V з заводським номером НОМЕР_1 , рік випуску -2008 первісному власнику товариству з обмеженою відповідальністю «БУ-1 ПРИЛУКИ».

05 липня 2022 року Прилуцьким міськрайонним судом ухвалено рішення, яким у задоволенні позову адвокатського об`єднання «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» до товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки», ОСОБА_1 , про визнання фраудаторного правочину недійсним відмовлено.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового судового рішення, позиції інших учасників справи.

12.07.2022 року представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 ПРИЛУКИ» Фесик Ігор Анатолійович звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Заява аргументована тим, що Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області розглянута цивільна справа №742/4608/22 за позовом адвокатського об`єднання «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП», представника позивача Крищук Богдана Валентиновича, до товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки», ОСОБА_1 , про визнання фраудаторного правочину недійсним.

05 липня 2022 року було ухвалено рішення по даній справі. Проте, під час ухвалення судового рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги відповідачу товариству з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки». На підтвердження витрат на отриману правничу допомогу було надано копію договору про надання правничої допомоги від 14.12.2021 року; копією розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу від 08.07.2022 року; копією акту від 08.07.2022 виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги від 14.12.2021 року.

21.07.2022 року від адвокатського об`єднання «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він не погоджується з заявою та просить відмовити в її задоволенні.

Заперечення аргументовано тим, що договір про надання правничої допомоги від 14.12.2021 року підписано ОСОБА_2 , а на той час директором товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» був ОСОБА_3 . Отже вказаний договір про надання правничої допомоги підписаний не уповноваженою особою.

Позиція Суду

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви представника відповідача Фесика І.А. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді першої інстанції, оцінивши доводи заперечень позивача щодо ухвалення додаткового рішення, Суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви із таких підстав.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Мотиви, з яких виходив Суд, та висновки за результатами розгляду заяви.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.07.2022 року, 12.11.2021 року відбулась державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки». Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Керівником товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» значився ОСОБА_3 (а.с.238-243).

Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» Фесик І.А. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, надав: копію договору про надання правничої допомоги від 14.12.2021 року укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» в особі директора Комісарова Миколи Вікторовича та адвокатом Фесик І.А.; копію розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу від 08.07.2022 року; копію акту від 08.07.2022 виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги від 14.12.2021 року, відповідно до якого адвокат Фесик І.А. виконав умови договору на суму 20500 гривень, а товариство з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» прийняло послуги з професійної правової допомоги, а саме: ознайомлення з позовною заявою та доданими документами 750 грн., ознайомлення з документами ТОВ «БУ-1 Прилуки»- 750 грн., надано усну консультацію замовнику з приводу поданої позовної заяви -750 грн., складено відзив на позовну заяву -4500 грн., ознайомлення з відповіддю на відзив - 750 грн.; складені заперечення на відповідь 3000 грн., представлення інтересів в суді 10000 грн. Всього на загальну вартість 25000 грн.(а.с.222-223).

Ураховуючи надані представником відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» Фесиком І.А. докази та прийняте судом рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог, оскільки договір про надання правничої допомоги від 14.12.2021 року підписано ОСОБА_2 , а на той час директором товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» був ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що вказаний договір про надання правничої допомоги підписаний не уповноваженою товариством з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» особою на укладення договору про надання правової допомоги, тому витрати пов"язані з наданням правової допомоги преставником відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» ОСОБА_4 не підлягають стягненню з позивача.

У зв"язку з чим, у винесенні додаткового рішення про розподіл судових витрат пов"язаних з наданням правової допомоги у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270, ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ТОВ «БУ 1 Прилуки» Фесика Ігоря Анатолійовича про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат пов"язаних з наданням правової допомоги у справі за позовом адвокатського об`єднання «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП», представника позивача Крищук Богдана Валентиновича, до товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки», ОСОБА_1 , про визнання фраудаторного правочину недійсним - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО