Ухвала

про самовідвід

"04" січня 2022 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягненення заборгованості.

Матеріали справи поступили до Франківського районного суду м. Львова 03.06.2013 та відповідно до ухвали судді Франківського районного суду м. Львова Дячишин В.Ф. від 01.07.2013р. призначені до розгляду у попереднє судове засідання, а відповідно до ухвали суду від 20.09.2013р. до судового розгляду.

Відповідно до довідки про повторний автоматичний розподіл справи між суддями від 10.02.2015р. справу передано судді Дзеньдзюрі С.М.

Ухвалою суду від 20.02.2015р. призначено судове засідання.

Чергові судові засідання відкладались з підстав збільшення позовних вимог, в подальшому уточнення позовних вимог та з метою мирного врегулювання спору.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.04.2017р. зупинено провадження у справі до вирішення питання про правонаступництво у зв"язку із смертю відповідачки ОСОБА_3

22 грудня 2017 року відбувся повторний авторозподіл справи та на підставі розпорядження керівника апарату справу передано для розгляду судді Гулієвій М.І. в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2018р. відновлено провадження у справі та призначено судове засіданн на 31.01.2019р.

В судове засідання 31.01.2019р. представник позивача не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань суду не подав.

15 травня 2019 року відбувся повторний авторозподіл справи та на підставі розпорядження керівника апарата справу передано для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Судова справа прийнята суддею Кузем В.Я. до провадження з урахуванням рішення зборів суддів Франківського районного суду м. Львова від 25 липня 2019 року, яким підтверджено рішення від 13.05.2019 року.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 02.08.2019 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання на 21 лютого 2020 року.

В чергове судове засідання 23.11.2020р. представник позивача не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань суду не подав, судом задоволено клопотання про витребування спадкової справи.

В чергове судове засідання 23.12.2020р. представник позивача не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань суду не подав. В судовому засіданні неявку представника позивача визнано безпідставною, виключено ОСОБА_3 з числа відповідачів, залучено в якості відповідача ОСОБА_2 .

В чергове судове засідання 10.02.2021р. позивач та відповідаіч не прибули, хоча належним чином повідомлялися про дату час та місце розгляду справи, відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про залишення позову без розгляду у зв"язку із систематичною неявкою позивача в судові засідання.

Ухвалою Фрнаківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року позовну заяву ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу АТ "Унівесал Банк" задоволено, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2021р. скасовано і направлено справу для продовження розгляду до Франківського районного суду м. Львова.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.12.2021 року, дану справу передано судді Кузю В.Я.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вважаю, що як суддя підлягаю самовідводу з наступних підстав.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2021 року позовну заяву ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходив з того, що позивач або уповноважений представник в судове засідання двічі підряд не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а відповідно до п.3 з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

В постанові Львівський апеляційний суд вказав на те, що підстави для постановлення ухвали від 10 лютого 2021 року відсутні, докази того, що позивач повідомлений судом про судове засідання, теж відсутні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому, як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Моє ставлення як судді до даної позовної заяви уже висловлене у скасованій ухвалі, а відтак, даний факт є тією обставиною, що викликатиме сумнів у моїй неупередженості при повторному її вирішенні, та відповідно до п. 5 ч.1 ст.36 ЦПК України, є підставою для самовідводу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартиненко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Приймаючи дане рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також на положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, де зазначається, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь - який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Отже, з метою виключення підстав та мотивів учасників судового провадження для сумніву у безсторонності, неупередженості чи об`єктивності під час розгляду справи, заява про самовідвід судді Кузя В.Я. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд -

постановив:

Самовідвід судді Кузя В.Я. при розгляді цивільної справи за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити.

Матеріали судової справи №464/5329/13-ц (судове провадження № 2/465/4301/21) передати до загальної канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В .Кузь