ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2840/22 Справа № 199/7720/21 Суддя у 1-й інстанції - РУДЕНКО В. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкова О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 , про стягнення виплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2021 року ПАТ «СК «УНІКА» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення виплаченого страхового відшкодування (а.с. 1-2).

Позовну заяву мотивовано тим, що 04 січня 2021 року, о 07 год. 40 хв. в м. Дніпрі на нерегульованому перехресті вул. Щепкіна та вул. Камчатська сталася ДТП за участю автомобіля марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача. Під час цієї пригоди були заподіяні механічні пошкодження автомобілю марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 .

На момент коли матеріальна шкода була спричинена, діяв договір Обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201943036 від 20 листопада 2020 року, укладеного ПАТ «СК «УНІКА» з власником автомобіля марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130 000,00 грн та франшизою в розмірі 2 500,00 грн.

Згідно з постановою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року у справі № 204/386/21, яка набрала законної сили, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Автомобіль марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 використовувався з метою надання платних послуг з перевезення пасажирів (таксі).

Умовами полісу №201943036 від 20 листопада 2020 року, використання транспортного засобу марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 в якості таксі не було передбачено. Власник автомобілів марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_3 звернувся до позивача з заявою про виплату матеріального збитку.

Позивач, відповідно до умов полісу №201943036 від 20 листопада 2020 року, в межах ліміту, з урахуванням франшизи, здійснив виплату страхового відшкодування власнику автомобіля марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 60 018,68 грн.

Цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована без умови використання транспортного засобу в якості таксі, а на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 використовувався саме як таксі, про що свідчить сам зовнішній вигляд автомобіля (ідентифікуючі наліпки «UKLON», Замовляй онлайн).

Відповідач - водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, порушивши умови Полісу обов`язкового страхування зобов`язаний компенсувати позивачу 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 60 018,68 грн X 50% /100 = 30 009,34 грн, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «СК «УНІКА» до ОСОБА_1 , про стягнення виплаченого страхового відшкодування - відмовлено в повному обсязі (а.с. 40-41).

Не погодивщись з таким рішенням суду першої інстанції, ПАТ «СК «УНІКА» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував всі істотні обставини даної справи (а.с. 45-46).

ОСОБА_1 не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04 січня 2021 року, о 07 год. 40 хв. в м. Дніпрі на нерегульованому перехресті вул. Щепкіна та вул. Камчатська сталася ДТП за участю автомобіля марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача по справі. Під час цієї пригоди були заподіяні механічні пошкодження автомобілю марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно з постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2021 року у справі № 204/386/21, яка набрала законної сили, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 4).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована у позивача по справі відповідно до полісу № 201943036 від 20.11.2020 року, строком дії з 21.11.2020 року до 20.11.2021 року (а.с. 5).

В результаті ДТП, яка мала місце 04.01.2021 року, з вини відповідача зазнав пошкоджень автомобіль «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача із заявою про отримання страхового відшкодування (а.с. 9).

Відповідно до звіту № 10213 від 25.03.2021 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 , встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП з урахуванням зносу, включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування становить 95 969,52 грн (а.с. 10-23).

Згідно до страхового акту № 00396239 від 30.03.2021 року та розрахунку страхового відшкодування вбачається, що розмір збитку, який підлягає відшкодуванню потерпілому становить 60 018,68 грн (а.с. 24).

31.03.2021 року позивач здійснив відшкодування потерпілій особі на проведення відновлювального ремонту в сумі 60 018,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 211075 від 31.03.2021 року (а.с. 25).

Суд першої інстанції вирішуючи питання по суті виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, щодо обґрунтування вимог, а саме того, що відповідач використовував автомобіль «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 в сфері таксі під час ДТП, яка сталася 04.01.2021 року, а наліпка «Uber» не є належним доказом на підтвердження вимог позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

За ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право договору підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами ст. 1191 ЦК України особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У позовній заяві позивач посилається на те, що автомобіль відповідача використовується в якості таксі, про що свідчить сам зовнішній вигляд автомобіля (ідентифікуючі наліпки Uber, Замовляй онлайн).

Цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована без умови використання транспортного засобу в якості таксі.

З урахуванням цих обставин, на думку позивача, відповідач повинен в порядку регресу сплати 50% вартості страхового відшкодування.

Статтею 38.1 Закону визначений перелік підстав подання регресного позову страховика після виплати страхового відшкодування до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Так, згідно п. 38.1.1. частини 38.1. ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ст. 38-1.1 якою визначено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивача у позові на те, що автомобіль відповідача використовується в якості таксі, про що свідчить сам зовнішній вигляд автомобіля (ідентифікуючі наліпки Uber, Замовляй онлайн), а також фото автомобіля (а.с. 6) не можуть бути беззаперечними доказами підтвердження факту використання відповідачем свого автомобіля в якості таксі.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Як видно з фото наданого позивачем до позову (а.с. 6), автомобіль відповідача не відповідає вказаним вимогам.

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулюється Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Згідно п. 7 цього Закону ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.

Будь-яких доказів з приводу отримання відповідачем дозвільних документів на використання свого автомобіля в якості таксі або укладання ним трудового договору з відповідною організацією з надання послуг таксі, в тому числі і компанією Uber і т.і., ані суду першої інстанції ані апеляційному суду не надано.

Наліпки на автомобілі (Uber, Замовляй онлайн) не є беззаперечними доказами, які підтверджують факт того, що відповідачем використовувався автомобіль з надання послуг таксі, оскільки компанія Uber могла укласти з відповідачем договір щодо розміщення на його транспортному засобі рекламу у відповідності до ЗУ Про рекламу.

Виходячи з наведеного вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо недоведеності позивачем своїх позовних вимог, а тому дійшов обгрунтованого висновку щодо необхідності відмовити позивачу у задоволенні його вимог.

Доводи відповідача про те, що є загальновідомий той факт, що Uber є американською компанією, що створила однойменний мобільний застосунок для пошуку, виклику та оплати таксі, колегією суддів відхиляється оскільки це не стосується предмету позову та жодним чином не спростовує висновки суду про недоведеність факту, що відповідач на своєму автомобілі надавав послуги таксі.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова