Справа № 277/1243/21
Номер рядка звіту 69
РІШЕННЯ

іменем України

"11" січня 2022 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Греська В.А.

при секретарі с/з Сорока М.М.

розглянувши в смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 56254,74 грн. за період з січня 2019 року по липень 2021 року відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів.

Вимогу мотивує тим, що рішенням Ємільчинського районного суду 06.08.2014 року з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач ухиляється від сплати аліментів і має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.08.2021 року в сумі 56254,74 грн.

Ухвалою судді Ємільчинського районного суду від 03.12.2021 року по даній справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 22.12.2021 року.

Відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві, рекомендованим листом було направлено копію позовної заяви з додатками, ухвалу про відкриття провадження та судову повістку, які повернулися до суду разом із поштовою довідкою, в якій зазначено причини повернення: адресат відсутній за вказаною адресою.

Розгляд справи було відкладено на 11.01.2022 року та за клопотанням позивачки виклик відповідача в судове засідання було здійснено через оголошення на офіційному сайті судової влади України.

В судове засідання 11.01.2022 року позивачка не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутності.

Відповідач 11.01.2022 року в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов суду не надав.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Ємільчинського районного суду від 06.08.2014 року по справі №277/645/14-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП 44479079 ОСОБА_2 станом на 01.08.2021 року має суму заборгованості зі сплати аліментів 56254,74 грн., із якої станом на 01 січня 2019 року, часу початку проведення розрахунку за прострочення аліментів заборгованість становить 20967,74 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості за аліментами.

Згідно із статтею 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно із роз`ясненнями викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не довів, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, а тому позивачка має право на стягнення пені у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів.

Відповідно до розрахунку заборгованість по аліментах, яка виникла у відповідача ОСОБА_2 за період з січня 2019 року по липень 2021 року, за який позивачка просить стягнути пеню, становить 35287 грн.

За останньою правовою позицією щодо застосування положень абзацу першого частини першої ст.196 СК України, викладеною Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року в справі №333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Суд погоджується із розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів ОСОБА_2 , який позивачка додала до позовної заяви, і приходить до висновку, що сума пені за прострочення сплати аліментів становить 169891,66 грн. за період з січня 2019 року по липень 2021 року.

Враховуючи, що сума заборгованості по аліментах ОСОБА_2 за період з січня 2019 року по липень 2021 року становить 35287 грн. та розмір присудженої пені не може перевищувати 100% заборгованості, суд приходить до висновку, що до стягнення підлягає пеня у розмірі 35287 грн., що становить 100% заборгованості зі сплати аліментів за період із січня 2019 року по липень 2021 року.

Таким чином сума пені за прострочення сплати аліментів ОСОБА_2 становить 35287 грн. і суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягає стягненню в прибуток держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі №333/6020/16-ц, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 35287 (тридцять п`ять тисяч двісті вісімдесят сім) грн. за період з січня 2019 року по липень 2021 року, відмовивши в решті позову за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. А. Гресько