Номер провадження 2/754/841/22
РІШЕННЯ

Іменем України

10 січня 2022 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі ј усіх доходів до повноліття дитини.

Вимоги позову мотивує тим, що 09.12.2020 Дарницьким районним судом м. Києва було винесено заочне рішення про стягнення аліментів з позивача на користь неповнолітньої її дитини ОСОБА_3 . Протягом 2013-2017 р.р. були винесені рішення, на підставі яких було визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 як з батьком, так і з бабусею. На даний час рішення щодо визначення місця проживання дитини з бабусею оскаржується батьком, тому ОСОБА_2 не є законним опікуном дитини та не може стягувати з неї, позивача, аліменти на утримання дитини. З необхідністю стягувати аліменти погоджується, однак стягувачем має бути опікун - батько дитини. Посилаючись на вказане, просить припинити стягнення з неї аліментів.

24 вересня 2021 року ухвалою Деснянського районного суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Відповідач скористалася правом відзиву, у відповідності до якого просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішеннями судів постановлено стягувати на користь бабусі ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 . При цьому, Розпорядженнями Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надано неповнолітній ОСОБА_3 статус дитини, позбавленої батьківського піклування та встановлено піклування над ОСОБА_3 , призначено ОСОБА_2 (яка є відповідачем по справі) піклувальником над неповнолітньою дитиною, позбавленою батьківського піклування.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволення позову з наступних підстав.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого (цитата): «За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні".

Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми ч.4 ст. 273 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2006 року.

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Березанського районного суду Київської області від 13 жовтня 2010 року шлюб розірвано.

26 лютого 2013 року рішенням Яготинського районного суду Київської області у задоволенні позову ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини відмовлено.

22 травня 2013 року рішенням Апеляційного суду Київської області рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 лютого 2013 року скасовано, визначено місце проживання дитини ОСОБА_5 - з батьком ОСОБА_4

07 червня 2016 року рішенням Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 (матір дитини) позбавлено батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 .

16 серпня 2017 року заочним рішенням Березанського міського суду Київської області визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 з бабусею ОСОБА_2

30 серпня 2017 року заочним рішенням Березанського міського суду Київської області стягнуто аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 - у розмірі ј частки від доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

29 березня 2018 року постановою апеляційного суду Київської області заочне рішення Березанського міського суду Київської області від 16 серпня 2017 року скасовано, оскільки правом на звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини наділені лише батьки дитини. Баба та дід у передбачених законом випадках мають право лише заявити вимоги про відібрання дитини від батьків або одного з них та передачу їм дитини.

20 вересня 2018 року рішенням Баришівського районного суду Київської області позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 . Стягнуто аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 - у розмірі ј частки від доходу зомісячно до досягнення дитиною повноліття.

21 травня 2019 року постановою Київського апеляційного суду рішення Баришівського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року залишено без змін.

28 серпня 2019 року постановою Верховного Суду України скасовано рішення Баришівського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 травня 2019 року стосовно позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно дитини ОСОБА_3 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

09 грудня 2020 року заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітіньої ОСОБА_3 аліменти в розмірі ј частини усіх доходів щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто, рішення від 09 грудня 2020 року про стягнення аліментів набрало законної сили, при цьому було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язків батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, 30 серпня 2021 року заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 12.09.2019 по 30.04.2021 у розмірі 14 438 грн.

15 липня 2019 року Розпорядженням № 412 Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надано малолітній дитині ОСОБА_3 , 2007 року народження, статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

16 липня 2019 року Розпорядженням № 415 Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації встановлено опіку над ОСОБА_3 . Призначено ОСОБА_2 опікуном над малолітньою онукою ОСОБА_3 (по батьківській лінії) дитиною, позбавленою батьківського піклування.

11 червня 2020 року Розпорядженням № 321 Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації малолітня ОСОБА_3 втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

03 листопада 2021 року Розпорядженням № 663 Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надано неповнолітній ОСОБА_3 статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

09 листопада 2021 року Розпорядженням № 663 Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації встановлено піклування над ОСОБА_3 . Призначено ОСОБА_2 піклувальником над неповнолітньою дитино, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_3 .

Нормами чинного цивільного законодавства, зокрема главою 4 підрозділу 1 розділу 2 ЦК України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою (ст. 31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ст. 32 ЦК України).

Разом з тим, ст. 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі є те, з ким саме проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає з бабусею ОСОБА_2 , на користь якого і стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої онуки, що підтверджується встановленими по справі обставинами.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що встановлення судом обставини щодо місця проживання неповнолітньої дитини, а саме «де» та «з ким», має фундаментальне значення для ефективного захисту прав та інтересів неповнолітньої та об`єктивного, всебічного розгляду справи.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини.

Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Як регламентує ч. 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, схваленої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

На підставі викладених сторонами аргументів і оцінки наданих доказів, з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову щодо припинення стягнення аліментів.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів, при цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до ч.2 ст.188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Оскільки судом встановлено, що неповнолітня проживає разом з бабусею, при цьому Розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надано неповнолітній ОСОБА_3 статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено бабусю ОСОБА_2 піклувальником над неповнолітньою дитиною, яка є відповідачем по справі, вимоги позову не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, тому судовий збір покладається на позивача.

Керуючисьст. 180СКУкраїни,ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст рішення суду складено 10 січня 2022 року.

Суддя