КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 1005/7140/2012 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2648/2022Головуючий у суді першої інстанції - Чирка С.С. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Поліщук Н.В.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської в м. Києві державної адміністрації,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 , в якому просила видати обмежувальний припис на максимальний строк стосовно ОСОБА_1 , яким визначити наступні обмеження його прав відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме:

- заборонити наближення не менше 100 м.:

- до будь-якого місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

- до будь-якого місця роботи чи перебування, яке відвідує ОСОБА_2 ;

- до будь-якого місця навчання чи перебування, які відвідують ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

заборонити ОСОБА_1 контактувати або спілкуватися в будь-який спосіб з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 особисто і через інших осіб;

заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори чи переписки з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку чи електронної комунікації особисто і через інших осіб;

заборонити ОСОБА_1 переслідувати та розшукувати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 особисто та через інших осіб (іншим особам);

заборонити ОСОБА_1 збір, обробку та розповсюдження будь-якої інформації, що стосується ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 а також участі в діяльності пов`язаної з ними в будь-яких місцях перебування та закладах;

2) Направити ОСОБА_1 для проходження програми для кривдників.

3) Врахувати положення заявника та вплив даної ситуації на неї та її дітей.

4) Просить повідомляти її особисто.

5) Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 потерпілими.

6) Надати інформацію та зобов`язати поліцію щодо обмежувальних заходів до ОСОБА_1

7) Вжити всі необхідні заходи, надати всю необхідну інформацію та документи для підтвердження, припинення та запобігання впливу і загрози зі сторони ОСОБА_1 в усі необхідні органи та інстанції, які можуть сприяти вирішенню цих питань.

8) Розглянути питання щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та законного рішення на користь матері дітей ОСОБА_2 ..

9) Визначити та офіційно/зареєструвати місце проживання її дітей з їх матір`ю.

Подану заяву обґрунтовано тим, що 29.09.2007 був укладений шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований відділом ДРАЦС Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, про що зроблений актовий запис № 749, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . За час подружнього життя у сторін народилися двоє дітей - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (про що свідчить свідоцтво про народження дитини зареєстроване міським відділом ДРАЦС Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, серія НОМЕР_2 актовий запис № 468) та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (про що свідчить свідоцтво про народження дитини зареєстроване міським відділом ДРАЦС Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, серія НОМЕР_3 , актовий запис № 963), які в даний час зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , однак проживають з матір`ю за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14.04.2021 по справі № 760/25076/20, шлюб між сторонами розірвано.

Питання щодо матеріального забезпечення дітей було вирішено в судовому порядку та призначені кошти, які регулярно вираховуються на їх утримання в розмірі 33% від грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Оскільки, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникали постійні ні чим не аргументовані конфлікти, деякі з них мали загрозу безпеці заявниці, дітей, та проявлялись в моральному, а інколи фізичному насильстві, пригніченні прав, моралі та з нездоровою не повагою до заявниці та дітей, розповсюдження недостовірної інформації, яка мала вплив на ОСОБА_2 в повсякденному житті. Це набуло систематичного характеру з посиленням кожної наступної ситуації. Так морально-психологічне та фізичне насилля набуло систематичного характеру з ймовірною загрозою життю ОСОБА_2 та дітей.

10.10.2020 ОСОБА_2 було подано заяву до Солом`янського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві відносно нанесення їй ОСОБА_1 чисельних моральних та фізичних ушкоджень. У зв`язку з погіршенням самопочуття заявниця зверталась до поліклініки Національного університету оборони України ім. І. Черняховського. Після огляду лікарем, остання була направлена на обстеження до Головного військового клінічного госпіталю. Так як ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем у званні старшого солдата, то було проведено службове розслідування по місцю служби. По результатам огляду лікарів та службового розслідування було прийнято діагноз забій м`яких тканин правої скронево-тімяної ділянки голови, забій м`яких тканин правої гомілки, правої кисті, астено-невротичний синдром, ситуаційно обумовлений.

10.10.2020 було зафіксовано факт подання ОСОБА_2 заяви про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_1 . Проте досудове розслідування по даній справі не проводилося і справа була закрита за не зрозумілих обставин.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 вважала, що є велика вірогідність, що будь-які зустрічі з дітьми за її присутності можуть обернутися конфліктними ситуаціями, які будуть штучно викликані навмисними провокаціями зі сторони ОСОБА_1 , а його участь у вихованні дітей матиме злоякісний характер з елементами психологічного впливу, впровадження своєї нездорової соціальної позиції, маніпулювання, переінакшування-сприйняття дітей, настроювання дітей проти своєї матері, всіляке схиляння дітей на свою сторону та будь-які інші дії будь-яким чином, що можуть приносити у відносини матері з дітьми та у сім`ю розбрат будь-якого характеру. Є підозра викрадення дітей або одного з них під час одного з побачень з ОСОБА_1 , також є вірогідність застосування відповідачем фармакологічних засобів для пригнічення свідомості дітей і подальшим маніпулюванням, що неодноразово використовувалося до ОСОБА_2 (а.с. 1-7).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2021 заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено наступні заходи тимчасового обмеження ОСОБА_1 строком на 6 (шість) місяців:

-заборонено ОСОБА_1 , наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 . В решті вимог заяви відмовлено. Рішення суду про видачу обмежувального припису допущено до негайного виконання (а.с. 137-150).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції не встановлено, що ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство. Крім того, розпорядженням в.о. голови Солом`янської РДА у м. Києві від 16.08.2021 № 533, визначено спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, а саме у середу з 16.00 до 18.00 год. та у неділю з 11.00 до 14.00 год., а оскаржуване рішення унеможливлює виконання вищезазначеного розпорядження (а.с. 169-170).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву частково, суд першої інстанції виходив із наявності встановлених фактів систематичного вчинення психологічного насильства з боку ОСОБА_1 відносно заявника, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, аудіозаписами.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, з 29.09.2007 ОСОБА_2 перебувала у шлюбі із ОСОБА_1 , який було розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14.04.2021.

У судовому засіданні, під час розгляду в суді першої інстанції справи про розірвання шлюбу, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтвердили, що разом не проживають і не ведуть спільного господарства з кінця 2020 року. Наразі мають нові сім`ї.

Від спільного шлюбу мають дітей:

- доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (про що свідчить свідоцтво про народження дитини зареєстроване міським відділом ДРАЦС Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, серія НОМЕР_2 актовий запис № 468);

- сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (про що свідчить свідоцтво про народження дитини зареєстроване міським відділом ДРАЦС Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, серія НОМЕР_3 , актовий запис № 963).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22.02.2021 (справа № 760/25489/20) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 33 відсотки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.11.2020 і до досягнення дітьми повноліття.

Діти в даний час зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживають з матір`ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 .

За заявою ОСОБА_1 , розпорядженням в.о. голови Солом`янської РДА від 16.08.2021 № 533 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною», визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме щотижня у середу з 16.00 до 18.00 та у неділю з 11.00 до 14.00.

ОСОБА_1 є кадровим військовим, звання підполковник, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, наразі проходить службу в Національному університеті оборони України ім. І. Черняховського, сплачує регулярні кошти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки грошового забезпечення, одружений, проживає разом з дружиною ОСОБА_6 та пасинком ОСОБА_7 (копія свідоцтва про шлюб від 27.07.2021, відповідний актовий запис № 1236).

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України від 07.12.2017 «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини 1 статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

При вирішенні питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 363/3496/18 (провадження № 61-4830св19, від 26.09.2019 у справі № 452/317/19-ц, провадження № 61-12915св19; від 17.06.2020 у справі № 509/2131/18, провадження № 61-271св19; від 24.02.2021 у справі № 570/2528/20 (провадження № 61-16103св20), від 14.07.2021 у справі № 643/15988/20 (провадження № 61-5729св21).

Отже, під час розгляду справи, в суді першої інстанції, ОСОБА_2 підтвердила доводи наведені в своїй заяві, зокрема, що 09.10.2020 між колишнім подружжям виник агресивний конфлікт, під час якого ОСОБА_1 почав викидати її особисті речі, погрожував, що він вижене її з гуртожитку разом з дітьми, де всі разом проживали. Також обзивав її та доньку нецензурними словами. Після чого спричинив їй тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона викликала поліцію, що підтверджується поданою заявою 10.10.2020 в Солом`янське управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві.

Зазначені обставини підтверджуються актом проведення службового розслідування від 20.10.2020 та витягом із наказу начальника національного університету оборони України ім. І. Черняховського від 30.10.2020 за № 339.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій особи та прийняття стосовно неї рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що події, на які посилається ОСОБА_2 у своїй заяві, відбувались у жовтні 2020 року. Із заявою про видачу обмежувального припису вона звернулась у серпні 2021 року, тобто, через 10 місяців після вказаних подій. При цьому, заявницею не надано доказів, що події, які відбулися у жовтні 2020 року мають триваючий характер, зокрема, ОСОБА_1 продовжує агресивні дії відносно неї або дітей у період з жовтня 2020 року по серпень 2021 року.

Крім того, слід звернути увагу на те, що у зазначений період ОСОБА_1 звернувся до органу опіки та піклування Солом`янської РДА, де просив визначити способи участі батька у вихованні дітей, і розпорядженням в.о. голови Солом`янської РДА у м. Києві від 16.08.2021 № 533 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною» визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, а саме у середу з 16.00 год. до 18.00 год. та у неділю з 11.00 год. до 14.00 год.

Отже, з наведеного слід зробити висновок про те, що тривала агресивна поведінка ОСОБА_1 також не знайшла свого підтвердження, оскільки орган опіки та піклування, на який покладено обов`язок здійснювати правовий захист прав і законних інтересів дитини, у разі наявності конфліктної ситуації батька по відношенню до дітей не давали б висновок від 16.08.2021 № 533 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської в м. Києві державної адміністрації відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 25 липня 2022 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

Н.В. Поліщук