Справа №694/1141/22
провадження № 2/694/296/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

14.07.2022 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Звенигородської міської ради Черкаської області (просп.. Шевченка 63, м. Звенигородка, Черкаська область, 20202, тел. ) про усунення перешкод, пов`язаних із оформлення права власності на землю,

в с т а н о в и в:

07.07.2022 до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1 до Звенигородської міської ради Черкаської області про усунення перешкод, пов`язаних із оформлення права власності на землю.

Перевіривши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку про те, що у відкритті провадження у даній справі необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 остання просить суд усунути перешкоди, пов`язані з оформленням права власності на земельну ділянку площею 0.10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 шляхом скасування рішення №8-34 від 07.05.2021 Звенигородської міської ради Черкаської області. Даним рішенням було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (код КВЦПЗ 02.01) громадянину ОСОБА_2 АДРЕСА_2 (між №1 та №3) орієнтовною площею 0,1000 га).

Разом з тим, хоча позивач у позовній заяві робить посилання на ст. ст. 4, 175 ЦПК, однак фактично ставить вимоги про скасування рішення суб`єкта владних повноважень винесеного в межах владно - розпорядчих функцій, тому даний спір є публічно правовий з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до постанови від 17 жовтня 2018 року (Справа № 380/624/16-ц, Провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положеннями статті 123 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок відбувається шляхом прийняття рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно з частиною шостою статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

З наведених норм можна зробити висновок, що набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.

Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Відтак - правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб.

При прийнятті такого рішення орган державної влади виконує дозвільну функцію, що притаманна органу державної влади у публічно-правових відносинах.

Тому спір як щодо рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, так і оскарження дій суб`єкта владних повноважень щодо надання чи відмови у наданні такого дозволу є публічно-правовим.

Разом з тим, за змістом пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, на виконання вимог п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, приходжу до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження по даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 186, ст.ст. 353-356 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Звенигородської міської ради Черкаської області (просп.. Шевченка 63, м. Звенигородка, Черкаська область, 20202, тел. ) про усунення перешкод, пов`язаних із оформлення права власності на землю.

Копію ухвали разом з позовною заявою надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу право на звернення до адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалу може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя Д.І. Сакун