Справа № 484/821/22
Провадження № 2/484/576/22
Рішення

іменем України

04.07.2022 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Максютенко О.А.

секретар судового засідання Завірюха В.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Первомайську справу за позовом ОСОБА_1 до Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса),ДП «Сетам», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПАТ «Імексбанк» про стягнення коштів в сумі 114950 грн

без участі сторін

встановив

23.02.2022 року позивач звернувся із позовом до Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та ДП «Сетам» в якому просить стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти в розмірі 114950 грн та судові витрати по справі.

В обгрунтування позову зазначив наступне.

Позивач через організатора торгів ДП «СЕТАМ», придбав на прилюдних торгах у Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі Відповідач, продавець) нежитлове напівпідвальне приміщення (магазин), загальною площею 51.8 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

Дана обставина підтверджується протоколом ДП «СЕТАМ» (код в СДРІІОУ 39958500) № 266248 від 26.06.2017 року (надалі Протокол).

Відповідно до Протоколу сума сплаченого гарантійного внеску становить 5729.50 грн. та сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця становить 108860.50 грн.

Сума в розмірі 108860.50 грн. за придбане позивачем майно була сплачена ним на рахунок Первомайського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Миколаївській області 29 червня 2017 року.

30 червня 2017 року державним виконавцем Первомайського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області Ігнатюк В.В. видано акт державного виконавця про проведені прилюдні торги вказаного приміщення, згідно якого позивач визначений переможцем прилюдних торгів, які відбулись 26 червня 2017 року, номер лоту 220034.

Відповідно до акту державного виконавця про проведені електронні торги приватним нотаріусом Сулімою С.В. 18.07.2017 року видано Свідоцтво про придбання майна на прилюдних торгах.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 28.05.2020 року справа 484/4149/19 визнано недійсними електронні (прилюдні)торги з продажу арештованого майна, нерухомого майна нежитлового напівпідвального приміщення (магазин), загальною площею 51.8 кв.м.,за адресою АДРЕСА_1 . Зазначене рішення вступило в силу після розгляду справи Миколаївським апеляційним судом 25.09.2020 року.

У разі скасування результатів електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатми електронних торгів, відповідно виникають права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

Крім того, позивач зазначає, що сторонами правочину є з однієї сторони орган державної виконавчої служби та торговельна організація, яка проводила торгпи, та покупець майна з іншої сторони,а тому саме відповідачі у справі зобов`язані повернути кошти переможцю прилюдних торгів.

У зв`язку із вище викладеним позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 28.02.2022 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

12.05.2022 року відповідачем до Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що відповідно до ст..ст. 45,46,47 ЗУ «Про виконавче провадження» кошти в сумі 108860.50 грн були розподілені між стягувачами, а виконавчий збір та витрати виконавчого провадження перераховані до Державного бюджету. Отримувачами коштів є ОСОБА_3 , ПАТ «Імексбанк», Державна казначейська служба України. Кошти отримані відпродажу майна не належать органу ДВС, а тому і стягнення даної суми не представляється можливим. Судовим рішенням по справі №484/4149/19 було скасовано процесуальні документи, на підставі яких було реалізовано спірне майно, а відділ ДВС не є кінцевим отримувачем стягнутих за рахунок реалізації грошових коштів, то належними відповідачами у даній справі є ОСОБА_4 , ПАТ «Імексбанк», державна казначейна служба України. Таким чином, просить відмовити у задоволенні позову. Справу розглядати за відсутності представника відповідача.

Іншим відповідачем відзив на позов подано не було.

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ПАТ «Імексбанк», ОСОБА_2 письмові пояснення по суті позову та відзиву не подано.

В судове засідання позивач надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

В судове засідання не з`явився представник відповідача ДП «Сетам», будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

В судове засідання не з`явились треті осіби будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 та представник організатора ДП «Сетам» склали протокол № 266248 від 26.06.2017 року про те, що виконавцем були надані послуги з організації та проведення торгів. Переможець торгів ОСОБА_1 , який через організатора торгів ДП «СЕТАМ», придбав на прилюдних торгах у Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі Відповідач, продавець) нежитлове напівпідвальне приміщення (магазин), загальною площею 51.8 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 . Сума сплаченого гарантійного внеску становить 5729.50 грн, що є винагородою організатору торгів. Сума, яку ОСОБА_1 переахував на рахунок продавця (Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області) становить 108860.50 грн, дана сума сплачена позивачем 29 червня 2017 року. .

30 червня 2017 року державним виконавцем Первомайського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області Ігнатюк В.В. видано акт державного виконавця про проведені прилюдні торги вказаного приміщення, згідно якого позивач визначений переможцем прилюдних торгів, які відбулись 26 червня 2017 року, номер лоту 220034.

Відповідно до акту державного виконавця про проведені електронні торги приватним нотаріусом Сулімою С.В. 18.07.2017 року видано Свідоцтво про придбання майна на прилюдних торгах.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 28.05.2020 року справа 484/4149/19 визнано недійсними електронні (прилюдні)торги з продажу арештованого майна, нерухомого майна нежитлового напівпідвального приміщення (магазин), загальною площею 51.8 кв.м.,за адресою АДРЕСА_1 . Зазначене рішення вступило в силу після розгляду справи Миколаївським апеляційним судом 25.09.2020 року.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ст. 16 ч.ч. 1, 2 ЦК України).

З урахуванням цих норм, суд повинен установити чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси заявника, i залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні, в залежності від наявності для цього відповідних підстав, встановлених законом або договором.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

З інформації, яка розміщена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а також згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції», вбачається, що ліквідовано, як юридичні особи публічного права, територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 1 до цієї постанови, серед яких Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, та утворено, як юридичні особи публічного права, міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 2.

Пунктом 3 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що територіальні органи Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції.

При цьому, міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1, і зокрема: Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області.

Учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи). Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права (ст. 2 ЦК України).

Відповідно до ст. 81 ЦК, юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Цим Кодексом встановлюються порядок створення, організаційно-правові форми, правовий статус юридичних осіб приватного права. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом. Юридична особа може бути створена шляхом примусового поділу (виділу) у випадках, встановлених законом.

Статтею 82 ЦК України передбачено, що на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 87 ЦК України, для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту, затвердженого Кабінетом Міністрів України, що після його прийняття учасниками стає установчим документом. Засновники (учасники) юридичної особи, утвореної на підставі модельного статуту, можуть у встановленому законом порядку затвердити статут, який є установчим документом, та провадити діяльність на його підставі. Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом. Товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою. Установа створюється на підставі індивідуального або спільного установчого акта, складеного засновником (засновниками). Установчий акт може міститися також і в заповіті. До створення установи установчий акт, складений однією або кількома особами, може бути скасований засновником (засновниками). Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Статтею 89 ЦК України передбачено, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. Підстави для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи встановлюються законом. Відмова у проведенні державної реєстрації юридичної особи з інших підстав, ніж встановлені законом, не допускається. Відмова у державній реєстрації, а також зволікання з її проведенням можуть бути оскаржені до суду. До єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом. Зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

У силу статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до статті 64 ГК України функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 95 ЦК України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Відповідно до ч. 3 ст.95 ЦК України філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Тобто, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи наділяються певною господарською компетенцією. Втім, не маючи статусу юридичної особи, такі підрозділи не наділяються самостійною господарською процесуальною правоздатністю та дієздатністю.

Як визначено у п.п. 1.7 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18, коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

Згідно з п. 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень,затвердженої Наказом Міністерства юстиції України у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5 , зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012р. за № 489/20802, - органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві); відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві; управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень); відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень - Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Згідно з п.1 розділу VII. Інструкції з організації примусового виконання рішень стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, у тому числі в іноземній валюті, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування та державних банках, (в іноземній валюті - в банках), приватними виконавцями - в банках (далі - депозитний рахунок).

Відповідно, замість ліквідованого Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській бласті, - було утворено Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яке є правонаступником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Крім того, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не є самостійною юридичною особою публічного права, а є підпорядкованим підрозділом виконавчої служби, що входить до сфери управління Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Відповідно до Положення про Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), затвердженого Наказом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.12.2019 року №30/03-08 вбачається, що Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) : - є територіальним органом державної виконавчої служби, входить до системи органів Міністерства юстиції України як структурний підрозділ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та є підзвітним і підконтрольним Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (п.1); - організовує, контролює здійснення примусового виконання рішень у випадках передбачених законом, відділом примусового виконання рішень Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) та відділами державної виконавчої служби (п.4); - здійснює свої повноваження як безпосередньо, так і через Відділ (п.7); - укладає договори з особами, залученими до проведення чи організації виконавчих дій, оплата за якими здійснюється за рахунок авансового внеску стягувача (п.п.7 п.10); -Управління та відділ примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - мають печатки з зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням (п.п.13 п.10).

Згідно з Положенням про відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), затвердженого Наказом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 28.12.2019 №30/03-08, - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) є структурним підрозділом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) ( п.1); - виконує рішення і здійснює інші дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (п.9.10); - Відділ утримується за рахунок Державного бюджету України; - Відділ має рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам та окремий не бюджетний рахунок для зарахування авансових внесків стягувачів, а також рахунки для обліку депозитних сум і нарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам в іноземній валюті в банках, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Отже, встановлено, що і Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), і Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - є структурними підрозділами Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси ) з певними, визначеними Законом, підзаконними актами та діючими Положеннями правами та функціями.

Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства ст. 650 ЦК України.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено частинами 1-3 статті 656 ЦК, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч.4 ст. 656 ЦК України.

Відповідно до ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Електронні торги з реалізації арештованого майна відбуваються відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮУ від 29.09.2016р. №2831/5.

Цим Порядком визначені поняття: електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну; гарантійний внесок - грошова сума, зарахована на рахунок організатора електронних торгів, яку за одним лотом сплачує учасник електронних торгів, крім випадків, передбачених цим Порядком, у розмірі 5%, виходячи зі стартової ціни лота, та яка є завдатком зі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів; організатор електронних торгів, торгів за фіксованою ціною (далі - Організатор) - суб`єкт господарювання, якого за результатами конкурсної процедури відбору організатора (далі - Конкурс), передбаченої цим Порядком, уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком; організація електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) - вчинення Організатором заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком; проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) - вчинення Оператором заходів щодо реалізації арештованого майна, які полягають у відображенні процедури проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) і виконанні інших функцій, передбачених цим Порядком.

Крім того, цим Порядком передбачено, що розмір винагороди Організатору за організацію та проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) становить 5 % вартості реалізованого майна. У разі якщо майно реалізоване за ціною, вищою від стартової, Організатор здійснює перерахунок винагороди пропорційно до збільшення ціни майна та зазначає у протоколі електронних торгів суму винагороди, яку покупець повинен додатково сплатити, а також рахунок Організатора, на який необхідно сплатити ці кошти. Гарантійний внесок вважається сплаченим з моменту зарахування його на рахунок Організатора.

Як передбачено Порядком, на підставі копії протоколу переможець електронних торгів протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно в такому порядку: зазначена в протоколі електронних торгів сума коштів, яка дорівнює різниці між ціною продажу придбаного лота і сумою винагороди Організатору за цим лотом, перераховується переможцем на рахунок відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця); сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок Організатора, визнається частиною оплати переможцем придбаного ним на електронних торгах майна і залишається Організатору в рахунок оплати наданих ним послуг з проведення електронних торгів; різниця між сумою гарантійного внеску та сумою винагороди Організатору перераховується переможцем на рахунок Організатора у разі, якщо майно реалізовано за ціною, вищою від стартової.

Крім того, за нормами Порядку визначено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням щодо визнання електронних торгів недійсними гарантійний внесок підлягає поверненню переможцю електронних торгів протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідного рішення на адресу Організатора.

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Відповідно до ч.ч.1 - 3 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Дійсно, відповідно до постанови від 05.06.2018р. (справа №910/856/17) Велика Палата Верховного Суду визначила, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець - переможець електронних торгів. Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

Таким чином, за результатами розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, окільки пред`явлені до неналежного відповідача,а саме: Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), яке є юридичною особою і не є стороною по справі.

Хоча ці кошти і були отримані відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області, який, враховуючи проведену реорганізацію органів державної виконавчої служби, був і є відповідним структурним підрозділом, в тому числі і на даний час. Відповідно, за позовними вимогами не можуть відповідати, в даному випадку, інші відповідачі - і відділ, і управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській обалсті Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), оскільки вони входять до структури ПМРУ МЮ (м. Одеси) і не є належними відповідачами. Крім того, ДП «Сетам» не отримувало грошові кошти - виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, а тому також не повинно нести обов`язок їх сплачувати позивачу.

Що стосується солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача коштів, то в цій частині вимог слід відмовити. Так, як зазначалось вище, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу. При цьому, і орган ДВС, і організатор електронних торгів, і покупець - є сторонами договору купівлі-продажу, а власник відчужуваного нерухомого майна - боржник за виконавчим провадженням.

Отже, як на думку суду, вирішуючи цей спір, межі пред`явлених позовних вимог (ч.1 ст. 13 ЦПК України), враховуючи норми ст. 216 ЦК України, у разі визнання недійсним правочину, саме кожна із сторін цього правочину (орган ДВС, організатор ДП «Сетам», відповідно) повинна повернути покупцю - переможцю торгів грошові кошти, які кожен з них отримав на виконання цього правочину. Зокрема, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повинно повернути позивачу виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, ДП «Сетам» повинно повернути розмір винагороди (гарантійний внесок).

Грошові кошти хоча і були отримані органами ДВС і знаходились на його депозитному рахунку, але вони були перераховані стягувачам за виконавчими провадженнями і, відповідно відсутні у органах ДВС і останні не є їх володільцями. Крім того, враховуючи норми чинного законодавства, до цих коштів взагалі не мав і не має відношення організатор електронних торгів (сторона правочину) ДП «Сетам». Отже, підстав стягувати їх з підприємства, немає.

Враховуючи особливості такого виду правочину, саме ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_5 , як стягувачі за виконавчим провадженням, отримали грошові кошти, які їм призначались за результатами проведення електронних торгів і фактично були сплачені покупцем ОСОБА_1 через органи ДВС.

Особливість правового статусу вигодонабувача полягає в тому, що він не приймає участі в договорі, але з моменту укладення договору набуває право на самостійний інтерес від використання майна, переданого в управління.

Отже, ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися із відповідним позовом до Пат «Імексбанк`та ОСОБА_6 , як до вигодонабувача кредитора у кредитних правовідносинах із ОСОБА_2 - боржником у виконавчому провадженні та власником нерухомого майна, яке придбав ОСОБА_1 на електронних торгах), застосувавши спосіб захисту, передбачений ст. 16 ЦК України.

На думку суду, таке судове рішення жодним чином не суперечить і не відступає від висновків ВП ВС, що викладені у постанові від 05.06.2018р. у справі №910/856/17.

Крім того, відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Солідарний обов`язок боржників передбачений ст. 543 ЦК України.

Враховуючи пред`явлені позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів грошових коштів, суд вважає, помилковими твердження позивача про те, що у всіх відповідачів наявний солідарний обов`язок сплачувати грошові кошти на його користь.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), ДП «Сетам», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПАТ «Імексбанк» про стягнення коштів в сумі 114950 грн відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Первомайська Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) (вул.Театральна,6а/26 м. Первомайськ, Миколаївська область, ).

Державне підприємство «Сетам» (м. Київ вул.. Стрілецтка,4-6, ).

Треті особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ).

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ).

Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» (пр.-т Гагаріна.12а м. Одеса,6500, ).

Повний текст рішення складено 11.07.2022 року.

Суддя: