Справа № 487/2077/21
Провадження №2/472/24/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2022 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
судового засідання - Камашевої Т.В.,
представника позивача - Івасенка І.А.
(в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 смт. Веселинове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
15 червня 2021 року до суду за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.04.2019 року між позивачем (страховик) та ТОВ "Крафтові інвестиції" (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №206/16-Т/М (надалі Договір страхування), відповідно до якого позивач прийняв на себе обов`язок по страхуванню транспортного засобу "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_1 .
22.10.2019 року у місті Миколаєві по вул. Морехідна, 1В сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Isuzu", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Вищевказана дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.
Позивач на виконання умов Договору страхування виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в сумі 50 000 грн.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 станом на час ДТП була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ №АМ/006480377 в ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", та який діяв на момент ДТП - 22.10.2019 року.
Позивач звернувся до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" з заявою про виплату страхового відшкодування на суму 50 000 грн., у відповідь на яку ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" здійснило виплату у розмірі 38 994, 16 грн. Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 11 005, 84 грн.
За такого, посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1 кошти в розмірі 11 005, 84 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, а також сплачений судовий збір за подання позову до суду першої інстанції.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, та зокрема зазначив, що оскільки сума фактичного розміру шкоди, в якій винний відповідач, є більшою суми страхового відшкодування, яке виплачено страховиком відповідача, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гречана Є.Й. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду 20 червня 2022 року представник відповідача - Гречана Є.Й. подала заяву, в якій просила суд проводити судове засідання без участі відповідача та представника відповідача.
Але відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гречана Є.Й. брали участь в судовому засіданні 25 жовтня 2021 року, в якому надавали вступне слово, з урахуванням відзиву на позовну заяву позовні вимоги не визнали повністю, і зокрема зазначили, що позивач сплатив суму страхового відшкодування без врахування фізичного зносу деталей, вважають, що вм`ятину на дверях застрахованого автомобіля, яка виникла після ДТП, можна було відремонтувати і не потрібно було замінювати двері. Крім того, вказують, що сума відшкодування є явно завищеною, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Також в цьому судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтвердив осбтавини дорожньо-транспортної пригоди та визнав, що саме він є винуватцем ДТП, за якої було пошкоджено транспортний засіб страхувальника позивача.
Заслухавши вступне слово відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача - адвоката Гречаної Є.Й., представника позивача - ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 26.04.2019 року між позивачем (страховик) та ТОВ "Крафтові інвестиції" (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №206/16-Т/М (надалі Договір страхування), відповідно до якого позивач прийняв на себе обов`язок по страхуванню транспортного засобу "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_1 .
22.10.2019 року у місті Миколаєві по вул. Морехідна, 1В сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Isuzu", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Вищевказана дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується повідомлення про ДТП від 22.10.2019 року (а.с. 12), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 свою вину в ДТП визнав. Свою вину в ДТП визнав і сам відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 25.10.2021 року.
Крім того, в тому що відповідач винуватий в скоєнні даної ДТП ним самим та представником відповідача також не заперечувалось, а вони лише не були згодні з розміром страхового відшкодування.
Відповідно до акту огляду транспортного засобу від 25.10.2019 року (а.с. 13) транспортний засіб "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав такі пошкодження: пошкодження двері передньої лівої; пошкодження плівки.
Відповідно до складеного позивачем Страхового акту №006.01756619-1 від 06.04.2020 року (а.с. 15) розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику, становить 50 000 грн.
Відповідно до розрахунку страховго вішкодування від 06.04.2020 року (а.с. 16) вартість ремонту транспортного засобу "Ford", реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 50 886, 89 грн., а сума страхового відшкодування з урахуванням ліміту виплати - 50 000 грн.
Позивачем з урахуванням заяви про страхове відшкодування від 25.10.2019 року (а.с. 11), на підставі розрахунку страховго відшкодування від 06.04.2020 року (а.с. 16) та складеного позивачем Страхового акту №006.01756619-1 від 06.04.2020 року (а.с. 15) відшкодовано страхувальнику витрати на ремонт в сумі страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №18837800 від 07.04.2020 року (а.с. 20).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 станом на час ДТП була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ №АМ/006480377 в ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", та який діяв на момент ДТП - 22.10.2019 року., що підтверджується витягом з ЦБД МТСБУ (а.с. 21).
Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 11 005, 84 грн. (50 000 грн. - 38 994, 16 грн.).
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України та Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно з ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При цьому за змістом ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» за №85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За змістом ст.1194 ЦК України в системному зв`язку зі ст.993 цього Кодексу та ст.27 Закону України «Про страхування» №85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
В даному випадку до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина 2 статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.
Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.
Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.
Відповідно до Полісу відповідача №АМ/006480377 розмір франшизи становить 2 000 грн., а ліміт відповідальності по майну - 100 000 грн.
Страховик відповідача на користь позивача відшкодував 38 994, 16 грн. суми страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу (30,40 % зносу), що підтверджується розрахунком суми страхового відшкодування страховика відповідача (а.с. 22).
Таким чином, різниця між фактичним роміром шкоди (50 000 грн.) та страховою виплатою (38 994, 16 грн.) становить 11 005, 84 грн. (50 000 грн. - 38 994, 16 грн.).
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Таким чином, наведеними нормами права встановлено, що винною особою відшкодовуються лише реальні збитки, які понесені потерпілим. Тобто для відшкодування понесених реальних збитків на відновлення автомобіля, позивач має надати докази на доведення їх розміру, а також докази заміни деталей автомобіля на нові іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів.
Відповідно до рахунку на оплату №ТОВ-000398 від 03.04.2020 року (а.с. 17), виданим ТОВ "Терра Моторс", яке здійснювало ремонт автомобіля страхувальника позивача, ТОВ "Терра Моторс" в ході ремонту надала такі послуги: заміна дверей передньої лівої - 616, 90 грн.; підбір колера - 215, 92 грн.; фарбування дверей передньої лівої - 678, 59 грн.; підготовка деталей до фарбування - 678, 59 грн., лакофарбні роботи - 2 325 грн.; двері передня LH - 27 118, 24 грн.; поклейка аракан - 10 772, 50 грн.
Факт виконання вказаних ремонтних робіт підтверджений Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ТОВ-000014 від 17.09.2020 року (а.с. 98), що спростовує посилання представника відповідача на те, що ремонт автомобіля "Ford" не було здійснено.
Платіжним дорученням №18837800 від 07.04.2020 року (а.с. 20) підтверджується перерахунок коштів позивачем на рахунок ТОВ "Терра Моторс" в розмірі 50 000 грн.
Відеозапис та фотодокази, які надала представник відповідача, суд до уваги не приймає. Цими доказами зі слів представника відповідача підтверджується той факт, що ремонт автомобіля не було здійснено, однак, не можна беззаперечно стверджувати, що пошкодження, які зображені на цих відеодоказах, саме ті пошкодження, які мали місце 22.10.2019 року, а тому це є лише припущеннями представника відповідача, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом в судовому засіданні представнику відповідача було роз`яснено про її право подати клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, після чого представник відповідача повідомила суд, що до наступного судового засідання обговоре це питання з відповідачем і прийме рішення. Однак, ні на наступне, ні на подальше судове засідання клопотання про призначення експертизи по справі представник відповідача не подала, а подала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача та відповідача, що суд розцінює як небажання відповідача та його представника проводити в справі судову експертизу.
Таким чином позивачем було підтверджено, що потерпіла особа понесла витрати на ремонт пошкодженого автомобіля в розмірі 50 000 грн., а тому відповідач, який відповідальний за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 та його представник не надали суду доказів відсутності вини відповідача у завданій шкоді, так само як і не надали доказів того, що сума відшкодування є завищеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2270 грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити повністю.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення суду складено 01 липня 2022 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко