Єдиний унікальний номер: 378/185/22
Провадження № 2/378/75/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2022 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Гончарук Ю. С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з посиланням на те, що 05 жовтня 2013 року між нею (позивачкою) та відповідачем укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 09 січня 2019 року шлюб між ними розірвано. Судовим наказом Ставищенського районного суду від 27 листопада 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на її (позивачки) користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з 22 листопада 2018 року.

Вона переїхала в м. Черкаси де і працювала. З огляду на те, що власного житла у місті Черкаси у неї немає, спочатку вона з сином проживала у знайомих, а у подальшому нею було орендовано у місті Черкаси квартиру, в якій вона станом на день звернення до суду з даною позовною заявою проживає з малолітнім сином. 31 січня 2022 року її звільнено з попередньої роботи з посади продавця-консультанта. З огляду па вищевикладені обставини, працевлаштуватися в умовах воєнного стану дуже важко. Крім того, 01 вересня 2020 року їх син пішов до школи. Таким чином, її матеріальне становище значно погіршилося.

Позивачка просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі судового наказу СтавищЕнського районного суду Київської області від 27 листопада 2018 року з твердої грошової суми у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 1 червня 2022 року відкрито провадження по справі з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

До суду позивачка подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просить розглядати у її відсутність(а. с. 42).

Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 34. 41) та розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (а. с. 39), відзив на позов до суду не подавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

27 листопада 2018 року судовим наказом Ставищенського районного суду Київської області стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з 22 листопада 2018 року (а. с. 9).

Позивачка просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі вищевказаного судового наказу з твердої грошової суми у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Предметом доказування є погіршення матеріального стану та зміна сімейного стану, які мають бути враховані при зміні розміру аліментів.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що визначений судовим наказом розмір аліментів не забезпечує нормального розвитку дитини, навчання, нормального харчування, придбання необхідних речей для побутових потреб дитини.

На підтвердження позовних вимог позивачка надала суду копію трудової книжки (а. с. 11 12), відповідно до якої вона була звільнена з останнього місця роботи 31.01.2022; довідку з Черкаського МЦЗ Державного центру зайнятості від 17.02.2022, згідно якої позивачка з 10.02.2022 перебуває на обліку у вказаному центрі як безробітна (а. с. 13), довідку Черкаській ЗОШ № 2 ЧМР ЧО, згідно якої син сторін ОСОБА_3 навчається у 2-Б класі вказаної школи; квитанції від 14.09.2021, 0712.2021, 15.11.2021, 13.01.2022 про оплату навчання ОСОБА_3 в групі продовженого дня у вказаному навчальному закладі на загальну суму 2100 грн. (а. с. 15-16), виписку з медичної карти ОСОБА_3 про наявність діагнозу «гіпертрофія аденоїдів» та проведені хірургічну операцію та лікування (а. с. 17).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, підлягає заміні спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі у розмірі 50% прожиткового мінімум, на стягнення аліментів у частці від доходу.

За встановлених обставин з урахуванням положень ст. 182 Сімейного кодексу України та Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» (на день звернення до суду) суд вважає, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів підлягають задоволенню повністю: слід змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються за вищевказаним судовим наказом щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму, на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття.

Згідно абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства» , ст. ст. 12, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються за cудовим наказом Ставищенського районного суду Київської області від 27 листопада 2018 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення повноліття, починаючи стягнення від дня набрання чинності рішенням суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення або складення повного рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Н. М. Марущак