Справа № 159/1461/22 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О.
Провадження № 22-ц/802/706/22 Категорія: 68 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що шлюбні відносини з відповідачем ОСОБА_4 припинені з причини протилежних поглядів на життя, шлюб та сім`ю. Упродовж тривалого часу вони не підтримують подружні відносини, не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не проживають разом.

Позивач також зазначала, що увесь тягар по утриманню, вихованню та фізичному розвитку їх неповнолітніх дітей лежить виключно на ній. Вона не має можливості самотужки забезпечити дітей найнеобхіднішим, а відповідач є здоровою, працездатною особою, а тому спроможний утримувати дітей.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_4 , зареєстрований 09 березня 2002 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 85, а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 09 березня 2002 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 85.

Залишено за позивачем ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_10 ».

Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 квітня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1 місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду в частині задоволення позову про розірвання шлюбу скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову у цій частині вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення суду відповідачем ОСОБА_4 оскаржується лише в частині задоволення позову про розірвання шлюбу, тому в іншій частині апеляційним судом відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, а також відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 березня 2022 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 уклали шлюб, який зареєстрували у року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції у Волинській області, про що складено відповідний актовий запис за № 85, та отримали свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4). У даному шлюбі у сторін по справі народилися діти: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.10-14).

Відповідно до ст. 51 Конституції України і ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

За змістом ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналіз наведених вище норм матеріального права та встановлених обставин справи, на думку колегії суддів, свідчать про те, що суд першої інстанції правильно вважав, що шлюб між сторонами існує формально, упродовж тривалого часу сторони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин, їх подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене місцевим судом рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відповідає вимогам закону.

Наведені відповідачем ОСОБА_4 в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції, встановленими у справі обставинами і не впливають на законність рішення суду в означеній частині.

Покликання відповідача в апеляційній скарзі, що він не бажає розривати шлюб, прагне зберегти сім`ю та просить суд надати йому строк для примирення, не заслуговують на увагу, оскільки будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач не заявляв клопотання в суді першої інстанції про надання строку для примирення, а позивач в суді апеляційної інстанції пояснила, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені та збереження сім`ї є неможливим, заперечувала проти надання строку для примирення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої в оскаржуваній частині інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування у вказаній частині відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2022 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: