Дата документу 07.07.2022 Справа № 554/5596/21
Провадження № 2/554/890/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючий суддя: Сініцин Е.М.,

при секретарі: Кравець В.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави МО України, про визнання права користування житловим приміщенням в будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України на умовах житлового найму, -

ВСТАНОВИВ:

До Октябрського районного суду м. Полтави звернувся представник позивачів - адвокат Процай В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до відповідачів - Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави МО України, про визнання права користування житловим приміщенням в будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України на умовах житлового найму.

На обґрунтування своїх вимог представник позивачів зазначає, що ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку як військовослужбовець згідно з витягом з протоколу №90 від 03.12.2003 року. Разом із членами своєї сім`ї ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_2 , 1972 р.н., дочкою ОСОБА_3 , 1994 р.н., вселилися в учбові приміщення МОУ України в 2003 році, кімнати якого надавались для заселення військовослужбовців, які потребували житла, на підставі дозволу командира військової частини. Вони зареєстровані з 03.09.2003 року за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 74 від 28.03.2007 року будівлям і спорудам військового містечка № 6, що знаходиться на балансі КЕВ м. Полтави МОУ по АДРЕСА_1 надано нову адресу згідно з додатком №1, будівлі було присвоєно - АДРЕСА_2 , та ОСОБА_1 з членами сім`ї, 12.10.2007 року було знято з реєстрації міста проживання та цього ж дня 12.10.2007 року було зареєстровано за адресою АДРЕСА_3 .

В період з 2007 по 2009 роки з дозволу КЕВ м. Полтави МОУ ОСОБА_1 з іншими мешканцями, власними силами та за власні кошти було переобладнано будівлю в квартири. У зв`язку з переобладнанням (реконструкцією) в житловий будинок, що належить до фонду МОУ та згідно з Декларацією «Про готовність об`єкта до експлуатації» №ПТ6 від 27.06.2012 року, ОСОБА_1 було видано спеціальний ордер №27 від 14.12.2013 року на право реєстрації сім`ї з 4 осіб. У вищевказаній квартирі, окрім ОСОБА_1 , зареєстровані та фактично проживають його дружина ОСОБА_2 , його дочка ОСОБА_3 , та його син ОСОБА_4 ..

Позивач зазначає, що вселення його та членів його сім`ї у вищевказану квартиру здійснено на законних підставах, оскільки житлова будівля не мала і не має статусу гуртожитку. В Листі КЕВ м. Полтави від 14.02.2012 року за №523 на адресу військового прокурора Полтавського гарнізону вказано, що по Полтавському гарнізону нецільове використання службових приміщень та безпідставного їх утримання не має. Листом т.в.о. начальника головного КЕУ Збройних сил України ОСОБА_6., адресованого заступнику Міністра Оборони України ОСОБА_7. від

14.03.2016 року №303/4/16/415 встановлено, що у період 2007 -2009 років за рішенням керівництва та житлової комісії військової частини А3990 (м. Полтава) без погодження з КЕВ м. Полтава військовослужбовцям Полтавського гарнізону було виділено вивільнені нежитлові приміщення учбових аудиторій будівлі НОМЕР_2 військового містечка НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 (на цей час АДРЕСА_6) у м. Полтаві для переобладнання за власні кошти з метою тимчасового проживання в них. Відомості про нежитловий статус приміщень містяться в Листі від 06.01.2015 року т.в.о. начальника головного КЕУ Збройних сил України ОСОБА_9., адресованого Міністру Оборони України ОСОБА_8., а також вказано, що «З метою приведення до належного стану проживання військовослужбовців та осіб звільнених з військової служби Полтавського гарнізону та створення фонду службового житла Міністерства Оборони України, відповідно до пункту 1.8 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 30.11.2011 №737, зареєстрованим в Міністерстві Юстиції України від 10.01.2012 за №24/20337 (зі змінами), прошу підтримати клопотання вищезазначених посадових осіб щодо розподілу 27 квартир (№№2,3,5,7,8,9,10,14,16,17,22,23,28,29,30,36,39,41,43,46,47,50,53,56,57,61,62) у житловому будинку по АДРЕСА_2 під службові приміщення, а решту 38 квартир розподілити для постійного проживання». З зазначеного Листа вбачається, що квартира позивачів АДРЕСА_4 не є службовою, а запропоновано використовувати її для постійного проживання.

Позивач ОСОБА_5 звертався до Київського районного суду м. Полтава з позовною заявою до КЕВ м. Полтава з позовом про усунення перешкод у приватизації житла шляхом зобов`язання вчинити дії (справа № 552/1148/20), однак йому було відмовлено у позові, при цьому однією з підстав відмови у позові була та обставина, що ОСОБА_1 не довів, що він проживає у спірній квартирі на умовах житлового найму (постійного користування).

Ураховуючи викладене, позивач просить визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право користування квартирою АДРЕСА_5 на умовах житлового найму.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 червня 2021 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи.

Відповідачем - Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтави МО Українидо суду направлено відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідно до договору № 19 від 01.03.2011 року про надання послуг по утриманню гуртожитку та відшкодування витрат за надані послуги позивачу в тимчасове користування надавалося житлове приміщення, однак в ст. 99 Житлового кодексу Української РСР вказано, що тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають, крім того, відповідач вказує, що відповідачем не надано інших доказів законності вселення, а спеціальний ордер № 27, виданий 14.12.2013 року не містить дозволу на вселення.

Відповідачем - Міністерством оборони Українидо суду направлено відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач вважає, що позивач проживає у зазначеній квартирі не на підставах і без дотримання порядку, які встановленні відповідним законодавством, як станом на момент вселення, так і в подальшому; позивачем не надано доказів законності вселення, змін до договору № 19 від 01.03.2011 року про надання послуг по утриманню гуртожитку та відшкодування витрат за надані послуги позивачу в тимчасове користування не укладалось.

Представник позивача - адвокат Процай В.М. позовні вимоги у судовому засіданні підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача - Міністерства оборони України направив клопотання про розгляд справи без його участі, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави МО України направив клопотання про розгляд справи без його участі, проти позовних вимоги заперечує, просить в позові відмовити.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення

для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному і населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтею 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Недотримання письмової форми договору не тягне за собою його недійсність. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї (в тому числі і щодо строку його дії) є недійсними.

Згідно ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо вказані особи перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку як військовослужбовець згідно з копією витягу з протоколу № 90 від 03.12.2003 року.

Позивач і його сім`я зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на цей час АДРЕСА_2 , з 03.09.2003 року.

Тобто позивач разом з сім`єю проживає в будинку більше 15 років.

У зв`язку з переобладнанням (реконструкцією) в житловий будинок, що належить до фонду Міністерства оборони України та згідно з Декларацією «Про готовність об`єкта до експлуатації» № ПТ 6 від 27 червня 2012 року, позивачу ОСОБА_1 було видано Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтави спеціальний ордер № 27 від 14 грудня 2013 року, на право реєстрації сім`єю з 4 осіб жилої площі в житловому будинку по АДРЕСА_6 , розміром 28,00 кв.м.. З того часу сім`я зареєстрована за місцем проживання Октябрським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області.

01.03.2011 року між КЕВ м. Полтави та ОСОБА_1 було укладено Договір № 19 про надання послуг по утриманню гуртожитку та відшкодування витрат за надані комунальні послуги за адресою АДРЕСА_2 , який виконується сторонами.

В Рішенні Апеляційного суду Полтавської області 08.10.2015 року у справі №554/7986/14-ц, зазначено, що будинок АДРЕСА_2 не мав статусу гуртожитку як на 2003 рік, тобто на момент заселення позивачів, так і на цей час.

Відповідно до норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що житлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 не мала статусу гуртожитку на момент вселення позивача й надалі, будинок у порядку, визначеному законодавством, як гуртожиток не зареєстрований а відтак - позивачем здійснено вселення на законних підставах.

Законність підстав вселення було підтверджено Витягом з протоколу №90 від 03.12.2003 року; реєстрацією позивачів з 03.09.2003 року; документами, в яких зазначено про переобладнання (реконструкцію) в житловий будинок, та Декларацією «Про готовність об`єкта до експлуатації» №ПТ6 від 27.06.2012 року; Спеціальним ордером №27 від 14.12.2013 року; Листом КЕВ м. Полтави від 14.02.2012 року за №523; Листом т.в.о. начальника головного КЕУ Збройних сил України ОСОБА_6., адресованого заступнику Міністра Оборони України ОСОБА_7.

від 14.03.2016 року №303/4/16/415; Листом від 06.01.2015 року т.в.о. начальника головного КЕУ Збройних сил України ОСОБА_9., адресованого Міністру Оборони України ОСОБА_8..

Зазначені докази підтверджують, що будівля за адресою: АДРЕСА_2 ніколи не мала статусу гуртожитку, позивачі зареєстровані в будинку, вони уклали договір про надання послуг по утриманню гуртожитку та відшкодування витрат за надані комунальні послуги, що свідчить про те, що позивачі не є тимчасовими мешканцями в розумінні ст.98 ЖК Української РСР, крім того, квартира АДРЕСА_4 не відноситься до службовою, а її запропоновано використовувати для постійного проживання.

Суд наголошує, що позивачі проживають в спірному приміщенні з 2003 року, на відповідачів - Міністерство Оборони України та на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтави МО України покладений обов`язок контролювати, розподіляти та вселяти в приміщення військовослужбовців та їх сім`ї, але відповідачі не вважали, що їх права порушенні незаконним вселенням чи проживанням позивачів, спору з приводу квартири не має і доказів не надано.

Статтею 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем -житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Недотримання письмової форми договору не тягне за собою його недійсність. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї (в тому числі і щодо строку його дії) є недійсними.

Згідно ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо вказані особи перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

ОСОБА_1 та члени його сім`ї постійно проживають у квартирі АДРЕСА_5 та зареєстровані в ній з 2003 року. ОСОБА_1 утримує квартиру в належному стані, отримує комунальні послуги та сплачує всі комунальні платежі.

На підставі вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачі були вселені в житлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 на законних підставах та мають право на користування квартирою АДРЕСА_4 на умовах житлового найму.

Керуючись ст.ст.9, 61,64 ЖК Української РСР, ст. 9 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави МО України, про визнання права користування житловим приміщенням в будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України на умовах житлового найму - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , 1972 р.н., ОСОБА_2 , 1972 року народження, ОСОБА_3 , 1994 року народження, ОСОБА_4 , 2010 року народження, право користування квартирою номер АДРЕСА_5 на умовах житлового найму.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження

або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ;

Відповідач: Міністерство Оборони України, місце знаходження: 03168, м. Київ, пр.-т. Повітрофлотський, 6, ;

Відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтави Міністерства Оборони України, місце знаходження: 36039, м. Полтава, вул. Сінна, 36, .

Суддя: Е.М. Сініцин.