КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Поліщук Н.В.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана від їх імені та в їх інтересах адвокатом Левківським Богданом Казимировичем, який діє на підставі договору, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 28 липня 2021 року про призначення експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною власністю та визначення часток кожного із співвласників,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просили визначити квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 частковою власністю ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

визначити частки, що належать кожному із співвласників у спірній квартирі, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_3 - ј частки, ОСОБА_4 - ј частки, ОСОБА_1 - ј частки, ОСОБА_2 - ј частки.

У лютому 2021 року ОСОБА_3 було подано клопотання про призначення технічної експертизи документів, яке обґрунтовувалось тим, що надані позивачами Договори про спільну діяльність та підряду, а також відповідні розписки створені значно пізніше, ніж про це зазначено у самих документах.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.07.2021 клопотання ОСОБА_3 задоволено, призначено по справі судово-технічну експертизу (т. 2 а.с. 83-85).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просять скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказують, що призначення і проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу, і експертиза повинна призначатись лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (т. 2 а.с. 88-94).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - Левківський Б.К. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у 2010 році придбали у забудовника спірну квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , без оздоблення, з метою забезпечення житлових потреб сім`ї їх доньки ОСОБА_1 .

01.03.2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір про спільну діяльність, який передбачав зміну геометричних параметрів спірної квартири (зміна планування, збільшення метражу квартири, кількості житлових та допоміжних приміщень).

Відповідно до умов договору про спільну діяльність та ремонтно оздоблювальних робіт у квартирі розташованій за адресою АДРЕСА_1 позивачі за рахунок особистих коштів та за згодою відповідачів провели реконструкцію квартири, змінили геометричні параметри квартири у наслідок чого було збільшено загальну та житлову площу квартири, що призвело до збільшення її ринкової вартості.

Згідно договору про спільну діяльність щодо реконструкції та ремонтно оздоблювальних робіт у квартирі розташованій за адресою АДРЕСА_1 у випадку збільшення загальної та житлової площі квартири унаслідок її реконструкції, введення її в експлуатацію відповідачі визнають за позивачами право власності на новостворену частку у спірній квартирі.

Однак, сторона відповідачів не виконала у повному обсязі умов договору, не передала право власності на новостворену частину квартири позивачам, чим порушила права та створила перешкоди у досягненні позивачами інтересів, для досягнення яких і було укладено договір про спільну діяльність (забезпечення та покращення житлових умов позивачів).

Звертаючись до суду з заявою про призначення експертизи, ОСОБА_3 посилається на те, що предметом даного спору є право власності на частину спірної квартири, тоді як підставою позову є, так зване, невиконання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договору про спільну діяльність від 01.03.2012, відповідно до якого сторони спільними зусиллями мають зробити реконструкцію квартири взамін та отримання позивачами частини квартири у власність. На підтвердження вказаних обставин, позивачами було надано копію згаданого договору, а також численну кількість розписок від ОСОБА_6 за період з 2013 року по 2015 рік, однак, вказаний договір викликає сумніви, оскільки позивачі звернулися до суду після спливу 8 років з моменту його укладення договору (договір датований 01.03.2012), та 28.02.2020 ОСОБА_3 була ініційована справа № 756/2986/20 про виселення позивачів із спірної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що дотримуючись принципу змагальності сторін і, не створюючи їм перешкод у процесі доказування обставин, суд першої інстанції з урахуванням вимог ст. 13 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання ОСОБА_3 про призначення у даній справі судової-технічної експертизи, оскільки для з`ясування обставин щодо вчасного виконання сторонами умов договору про спільну діяльність від 01.03.2012 потрібні спеціальні знання.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для призначення експертизи, оскільки в матеріалах справи наявні всі необхідні докази, які іншими учасниками справи не спростовані, а також відсутні будь-які питання, які потребують спеціальних знань і зумовлюють необхідність зупинення провадження у справі, не заслуговують на увагу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі не обґрунтував неможливості встановити самостійно фактичні дані з інших наявних в матеріалах справи документів, є необґрунтованими з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Отже, вказана норма процесуального закону не містить обов`язку суду обґрунтовувати неможливість встановлення самостійно фактичних даних з інших наявних у матеріалах справи документів.

Інші доводи апеляційної скарги не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки вони не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судових засіданнях доказам та обґрунтовано дійшов вірного висновку про задоволення заяви ОСОБА_3 про призначення експертизи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Понесені заявниками судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана від їх імені та в їх інтересах адвокатом Левківським Богданом Казимировичем, який діє на підставі договору залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 28 липня 2021 року про призначення експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною власністю та визначення часток кожного із співвласників залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 20 липня 2022 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

Н.В. Поліщук