гСправа № 358/880/21 Провадження № 2/358/225/22
11 січня 2022 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Тітова М.Б.,
секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його (позивача) користь борг у розмірі 2200 (дві тисячі двісті) доларів 00 центів США та судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 21 листопада 2020 року між ним - ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав від нього у позику грошові кошти у розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США під 15% місячних з кінцевим строком повернення 01 березня 2021 року. На підтвердження укладення Договору позики ОСОБА_2 надав відповідну розписку про отримання грошових коштів та зобов`язання їх повернення у вказаний строк.
У зв`язку з невиконанням умов вказаного договору 09 червня 2021 року відповідачу ОСОБА_2 за місцем його реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 та буд. АДРЕСА_2 було направлено вимогу про усунення порушень умов договору позики та повернення коштів. Вказана вимога була отримана відповідачем особисто 22 червня 2021 року, про що свідчать електронні поштові повідомлення, які надійшли на адресу позивача. Станом на дату звернення до суду з цим позовом, позика не повернута.
Заборгованість за договором позики становить 2200 доларів США, яка складається з: 1000 доларів США - основний борг, 1200 доларів США - за 8 місяців користування позикою за період з 21.11.2020 по 21.07.2021, де 150 доларів США - 15% ставка за 1 місяць.
Посилаючись на положення ст.ст. 610, 1046-1049 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Сидоренко В.В. в судове засідання не з`явилися, але подали заяву, в якій просять розглянути справу без їх участі, а також зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, про що є відомості в матеріалах справи, але в судове засідання 11.01.2022 повторно не з`явився і причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку.
Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області № 7972 від 13.08.2021 вбачається, що місце проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 19).
Із рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що матеріли позовної заяви та судову повістку на 01.10.2021 відповідач отримав особисто 07.09.2021 (а.с. 22), а в послідуючому адресовані відповідачу повістки про виклик до суду повернуті з відмітками працівника поштового зв`язку: «неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача» та «за зазначеною адресою не проживає». Тобто відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки та у встановлений судом строк не надіслав відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Із копії розписки від 21 листопада 2020 року вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 отримав в борг у ОСОБА_1 гроші в розмірі 1000 доларів США під 15% місячних зі строком повернення до 01.03.2021 року (а.с. 9).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Сума боргу за договором позики за розрахунком позивача, який є правильним, становить: 2200 доларів США, яка складається з: 1000 доларів США - основний борг, 1200 доларів США - за 8 місяців користування позикою за період з 21.11.2020 по 21.07.2021, де 150 доларів США - 15% ставка за 1 місяць.
Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 16 січня 2019 року (справа № 373/2054/16-ц), заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Оскільки зобов`язання повернути борг відповідачем не виконані, то є законні підстави для задоволення позову з урахуванням положень ст.ст. 625, 635, 1046, 1048, 1049 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 951,60 гривень, що підтверджено документально.
Однак, з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено на рівні 2270 грн.
Отже, судовий збір за подання даного позову майнового характеру фізично особою становить 908,00 грн. (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Таким чином із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 908 гривень.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Оскільки судом встановлено, що судовий збір сплачено в більшому розмірі, ніж передбачено п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тому суд вважає за необхідне повернути позивачу ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір в розмірі 46 грн. 60 коп. (951,60 - 908,00).
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 141, 246, 263, 264, 265, 280, 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 21.03.1996 року Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві), борг за договором позики від 21 листопада 2020 року у розмірі 2200 (дві тисячі двісті) доларів 00 центів США та судові витрати по справі понесені на сплату судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: суддя М. Б. Тітов