Справа № 216/8129/21
Провадження № 2/216/1597/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Авіа Агро» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника на виробництві, -

в с т а н о в и в:

21 грудня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Авіа Агро» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника на виробництві.

Позовна заява мотивована тим, що 15 січня 2021 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду керівника лінійного ТО до товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Авіа Агро» (далі - ТОВ «Меридіан Авіа Агро»).

06 липня 2021 року ОСОБА_2 та командир повітряного судна ОСОБА_3 на вертольоті МІ-2 НОМЕР_3 вилетіли з м. Біла Церква в населений пункт Мала Кіндратівка Одеської області, для виконання авіаційних агрохімічних робіт. Після виконання зазначених робіт, директор ТОВ «Меридіан Авіа Агро» у телефонному режимі ознайомив екіпаж з наказом № 95-в від 14.07.2021 про відрядження до Херсонської області для виконання авіаційних агрохімічних робіт на об`єктах, які належать ДП «Альфа Фарм» та ДП «Євразія Агро».

17 липня 2021 року о 05:20 год був запланований виліт до населеного пункту Маячка Херсонської області. Після зльоту о 05:27 год вертоліт з невідомих причин впав та загорівся, внаслідок чого загинуло двоє членів екіпажу: ОСОБА_3 - командир повітряного судна МІ-2 та ОСОБА_2 - технік по вертольотах і двигунах повітряного судна, а вертоліт було повністю зруйновано. Тимчасовим актом спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, комісія визнала нещасний випадок з ОСОБА_2 пов`язаним з виробництвом. Померлий приходився сином позивачу, був її підтримкою та опорою, піклувався про неї та допомагав. Позивач є інвалідом першої групи з ураженням опорно-рухового апарату, прикована до візка і їй потрібна постійна допомога, позивач проживала разом з сином, перебувала на його утриманні, так як розмір її пенсії складає близько 2400 грн, що з урахуванням інвалідності, виключає можливість нормальної життєдіяльності. У зв`язку зі смертю сина позивач постійно перебуває у нервовому стані, відчуття втрати рідної йому людини постійно пригнічує її, що негативно позначається на її психічному стані, вона втратила інтерес до життя. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 500 000 грн, а тому просила стягнути з відповідача вказану суму, а також 10 000 грн витрат на правничу допомогу.

01 червня 2022 року представник відповідача ОСОБА_4 звернулася до суду з відзивом на позов, вимоги позивача вважає безпідставними. Згідно остаточного звіту за результатами розслідування авіаційної події з ПС Мі-2 НОМЕР_3 17.07.2021, затвердженого національним бюро розслідування авіаційних подій та інциденті з цивільними повітряними суднами 24.12.2021, вбачається, що: «виходячи з вищевказаного ймовірно, після злету вертольоту на висоті близько 5-7 метрів, сонце засліпило пілота. Через сонячні промені на склі неминуче з`являються відблиски від променів сонця, які теж створили перешкоду огляду місцевості, у результаті чого пілот міг втратити орієнтацію в просторі»; «3.2. Причини: ймовірною причиною катастрофи - зіткнення вертольоту Мі-2 НОМЕР_3 з перешкодою (деревом) під час виконання зльоту, що призвело до руйнування конструкції вертольоту, його падіння та загибелі КПС та авіаційного техніка, став збіг наступних факторів: неправильний вибір КПС напрямку зльоту (зліт в напрямку перешкод); вплив зовнішнього середовища (сонця) під час зльоту вертольоту» (стр. 29 аб.аб.7-10); «Фактор: Людський та зовнішнє середовище» (стр. 29 аб.12). Згідно акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався (тимчасовий) від 27.08.2021, визначено, що причини нещасного випадку будуть встановлені за результатами досудового розслідування, що проводиться слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області, та за результатами технічної експертизи, що проводиться НБРЦА, однак станом на теперішній час розслідуванням нещасного випадку не встановлено протиправної поведінки та діянь відповідача. Позивачем не доведено, що завдана позивачу моральна шкода є наслідком протиправних діянь відповідача, та завдана поведінкою чи діянням відповідача.

Крім того, 12 січня 2021 року між відповідачем та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра-Україна» було укладено договір № 42.1452001 обов`язкового страхового страхування членів екіпажу повітряного судна та іншого авіаційного персоналу, за яким передбачена страхова сума на кожну застраховану особу - 300 000 грн. У день катастрофи директор ТОВ «Меридіан Авіа Агро» повідомив страхову компанію про страховий випадок, тобто фактично вчинив усі необхідні дії для отримання позивачем страхової виплати. Просила суд відмовити позивачу у позові, та зменшити розмір витрат на правничу допомогу внаслідок їх не співмірності. Позивачем не надано детального опису робіт правничої допомоги, вартість яких складає 10 000 грн.

Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_5 надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача, та без його участі, позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляду справи без її участі, позов не визнає, з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється матір`ю ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про смерть (а.с. 13, 17).

Згідно копії трудової книжки, ОСОБА_2 з 15.01.2021 по 17.07.2021 працював в ТОВ «Меридіан Авіа Агро», та наказом від 17.08.2021 звільнений у зв`язку зі смертю (а.с.14).

Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 17.07.2021, затвердженого заступником начальника Головного управління держпраці у Київській області 27.08.2021, комісія із спеціального розслідування одноголосно визнала нещасний випадок з техніком по Від ПС ТОВ «Меридіан Авіа Агро» ОСОБА_2 пов`язаним з виробництвом як такий, що підпадає під дію пп. 12 п. 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337. Керуючись п. 39 Порядку на ОСОБА_2 , як на особу, що користувалася транспортним засобом (вертоліт Мі-2 НОМЕР_3, заводський номер НОМЕР_1 , але не причетна до керування, комісія прийняла рішення скласти акт за формою Н-1/П Тимчасовий. Особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці або органу, який проводить досудове розслідування будуть встановлені після отримання матеріалів досудового розслідування, що проводиться слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області, та матеріалів технічного розслідування, що проводиться НБРЦА (а.с.18-25).

Попереднім звітом за результатами розслідування авіаційної події (катастрофи) Національного бюро з розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами від 17.07.2021, встановлено, що будо проведено загальний огляд повітряного судна, місцевості, виявлено тілесні пошкодження двох членів екіпажу, пошкодження повітряного судна, метеорологічна інформація за прогнозом GАМЕТ та плат польоту. Технічне розслідування планується завершити у 4 кварталі поточного року (а.с.26-33).

24 грудня 2021 року комісією Національного бюро з розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами було складено остаточний звіт за результатами розслідування авіаційної події з вертольотом Мі-2 реєстраційний номер НОМЕР_3, експлуатант ТОВ «Меридіан Авіа Агро», що сталося 17.07.2021 в районі с. Зайве Миколаївської області під час виконання перельоту за маршрутом с. Зайве, м. Нова Одеса Миколаївської області - с. Маячка Херсонської області, зі змісту висновку якого встановлено, що екіпаж мав чинні свідоцтва льотного персоналу та медичні сертифікати відповідно до встановлених вимог. Ймовірною причиною катастрофи є зіткнення вертольоту Мі-2 НОМЕР_3 з перешкодою (деревом) під час виконання зльоту, що призвело до руйнування конструкції вертольоту, його падіння та загибелі КПС та авіаційного техніка, став збіг наступних факторів: неправильний вибір КПС напрямку зльоту (зліт в напрямку перешкоди); вплив зовнішнього середовища (сонця) під час зльоту вертольоту. Фактор: людський та зовнішнє середовище. Комісія дійшла висновку, що згідно статті 1. (49) Повітряного кодексу України ця подія класифікується як катастрофа.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 Постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших.

Суд, приходить до висновку, що вертоліт слід віднести до джерела підвищеної небезпеки, а відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, у зв`язку з цим, доводи представника відповідача, щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди з боку відповідача на користь позивача, є необґрунтованими.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг душевних страждань позивача, у зв`язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є матір`ю померлого; наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю найбільш близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю сина, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду, вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю сина, грошові кошти в сумі 250 000 грн, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів і платежів, оскільки чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц (провадження № 61-14316св18).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати на правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням положень п.п. 1 п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року.

З огляду на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2500 грн, що становить один відсоток ціни позову.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з договору про надання правової допомоги № 2 від 01.10.2021, акту № 1 надання правової допомоги по договору про надання правової допомоги № 2 від 01.10.2021, квитанції № 119863 від 01.12.2021, позивачу було надано наступні послуги правової допомоги: ознайомлення з матеріалами справи, здійснення аналізу судової практики, розроблення правової позиції, складення позовної заяви, супровід під час розгляду позовної заяви. Вартість наданих послуг оцінено в розмірі 10 000 грн (а.с.34-39).

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, судом враховується обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, їх вартість, співмірність зі складністю цієї справи, та заперечення відповідача щодо доведеності в повному обсязі наданих позивачу послуг правничої допомоги у розмірі 10 000 грн, суд виходячи з критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, вбачає підстави для зменшення розміру суми заявлених витрат на правничу допомогу до 5000 грн.

На підставі ст.ст. 15, 16, 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 77, 81, 133, 137, 141, 264-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Авіа Агро» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника на виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Авіа Агро» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду заподіяну смертю сина в розмірі 250 000 грн, та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, а всього - 255 000 грн (двісті п`ятдесят п`ять тисяч гривень).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Авіа Агро» в дохід держави судовий збір в розмірі 2500 грн (дві тисячі п`ятсот гривень).

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Меридіан Авіа Агро», , місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Волинська, буд. 48/50.

Суддя Ю.В.Онопченко