Справа № 442/6472/17 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/811/669/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» - Бандирського А.С., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газофікації «Львівгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання протиправним рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем від 27 квітня 2017 року з розгляду Акту про порушення № 53 від 10.02.2017 року, оформленого протоколом № 4/10-Н щодо проведення донарахування вартості спожитого газу за період з 11 лютого 2016 року по 10 лютого 2017 року в обсязі 7 840.79 м. куб. на суму 59 329.17 грн.

В обгрунтування позовних вимог, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, покликається на те, що 30 травня 2017 року відповідач нарахував їй заборгованість за послуги газопостачання в розмірі 59 329.18 грн., включаючи штраф за вручання в роботу газового лічильника, нарахувавши оплату за необлікований об`єм природного газу. Стверджує, що викликала працівників газопостачальної організації, оскільки в будинку біля газового лічильника відчувався запах газу, однак вона не втручалася в роботу газового лічильника та не здійснювала пошкодження пломби лічильника. Зазначає, що без її участі проведено повірку лічильника в лабораторії та встановлено механічне пошкодження захисного покриття під кришкою лічильника біля муфти відповідно до акту експертизи побутового лічильника № 354 від 16 березня 2017 року, на підставі чого зроблено висновки про те, що відбулося втручання в показники лічильного механізму. Стверджує про те, що не втручалася в газовий лічильник, однак комісією Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу ГРС вимог Кодексу 27 квітня 2017 року розглянуто акт № 53 та прийнято рішення щодо проведення донарахування вартості спожитого природного газу за період з 11 лютого 2016 року до 10 лютого 2017 року в обсязі 7 840.79 м. куб. споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 59 329.17 грн. Заперечує втручання в прилад обліку, що призвело до неправильного обліку газу, вважає акт експертизи таким, що складено з порушенням, а тому рішення комісії є незаконним. З наведених підстав просить визнати протиправним рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем від 27 квітня 2017 року з розгляду Акту про порушення № 53 від 10.02.2017 року, оформлене протоколом № 4/10-Н щодо проведення донарахування вартості спожитого газу за період з 11 лютого 2016 року по 10 лютого 2017 року в обсязі 7 840.79 м. куб. на суму 59 329.17 грн.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу ГРС вимог Кодексу від 27 квітня 2017 року з розгляду Акту про порушення № 53 від 10.02.2017 року, оформлене протоколом № 4/10-Н, щодо проведення дорахунку вартості спожитого природного газу за період з 11 лютого 2016 року по 10лютого 2017 року в обсязі 7840.79 куб. на 59 329.17 грн. по споживачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та скасовано здійснене нарахування об`єму та обсягу природного газу у розмірі 7840.79 м.куб. на суму 59 329.17 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь держави судовий збір в розмірі 2481 грн.

Рішення судуоскаржило Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що до спірних правовідносин застосовано норми матеріального права, які втратили чинність на момент їх виникнення, а саме: постанову Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 «Про затвердження правил надання населенню послуг з газопостачання», постанову Кабінету Міністрів України від 29 травня 2003 року №475 «Про затвердження Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання». Зазначає, що судом застосовано норми Кодексу газорозподільних систем, які не підлягали застосуванню, оскільки стосуються донарахування необлікованого об`єму газу в разі виявлення факту дії спрямованого постійного магнітного поля на лічильник газу, що підтверджується спрацюванням магнітного індикатора, який не був встановлений на лічильнику споживача ОСОБА_1 . Крім того, застосовано норми глави 3 розділу IX КГРС, які застосовуються виключно до непобутових споживачів, а пункту 11 глави 3 розділу IX КГРС взагалі не існувало в редакції Кодексу газорозподільних систем, чинній на момент прийняття рішення комісії. Вважає, що споживач природного газу несе відповідальність за збереження і цілісність лічильника газу навіть у тому разі, якщо несанкціоновані заходи здійснені не споживачем, а іншою особою, внаслідок яких здійснюється необліковане або обліковане частково чи з порушенням законодавства використання природного газу. Вказує, що 10 лютого 2017 року, прибувши на виклик до позивача, працівниками ПАТ «Львівгаз» виявлено пропускання газу біля табла лічильника, у зв`язку з чим складено акт про порушення, який містить всю необхідну інформацію стосовно порушення та його детальний опис, а також дату складення документа, найменування та заводський номер лічильника, дату його останньої повірки, особу яка склала документ, прізвище, ініціали та особистий підпис споживача. Комісією виявлено втручання в роботу газового лічильника, а саме: цілісність відлікового механізму, зокрема, пошкоджене захисне покриття під кришкою лічильного механізму біля муфти, механічні пошкодження та царапини-подряпини зліва біля корпусу побутового лічильника газу, що підтверджується актом про проведення експертизи віл 17 березня 2017 року. Судом не враховано, що позивач не заперечувала підписання нею акту про порушення та протоколу щодо направлення лічильника на експертизи, а також факт неприбуття на експертизу 02 березня 2017 року в ПАТ «Львівгаз», однак у разі неявки споживача експертиза проводиться за його відсутності, при цьому Кодекс газорозподільних систем не містить заборони щодо проведення експертизи в інший день у разі неявки споживача.З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» Бандирського А.С. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не довів належними та допустимими доказами факт несанкціонованого втручання позивачки в роботу лічильника, що призвело до заниження показань лічильника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є побутовим споживачем газу ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (АТ «Львівгаз»), особовий рахунок № НОМЕР_1 , який постачається до житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого вона є, що підтверджується Договором дарування від 30.12.2003 року.

Судом також встановлено, що в лютому 2017 року позивач викликала працівників філії Дрогобицького управління по експлуатації газового господарства для перевірки газового обладнання у зв`язку з тим, що у будинку відчувався запах газу, і 10 лютого 2017 року представники відповідача АТ «Львівгаз» (ПАТ «Львівгаз») прибули на виклик та оглянувши газове обладнання (газовий лічильник марки Metrix, заводський номер №061846, 2003 року випуску, типорозмір G-4 Метрікс СМ з показами 37998,3 куб.м.), зафіксували пропуск газу біля табла лічильника та з`ясувавши неможливість зовнішнього огляду неможливо виявити дефекти лічильника, шляхом демонтажу забрали на повірку, про що було складено Акт (без номера) про виявлені порушення від 10.02.2017 року.

Тобто, представниками Дрогобицького УЕГГ зафіксовано порушення, а саме, царапини під таблом лічильника.

Оформлення акта про порушення регулюється положеннями глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494.

Згідно з п. 1 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС, в редакції на день складання акту про порушення, складеного 10.02.2017 року, у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною у додатку 11 до цього Кодексу (на даний час додаток №20).

Аналізуючи зміст складеного працівниками Дрогобицького УЕГГ 10.02.2017 року Акту про виявлені порушення, суд першої інстанції вірно зазначив, що цей акт складено не за формою, що передбачена додатком до Кодексу ГРС.

Склавши акт про порушення від 10.02.2017 року, представники ПАТ «Львівгаз» зазначили у ньому про неможливість виявлення дефекту лічильника шляхом зовнішнього огляду, чим фактично у даному акті ствердили про відсутність порушень, які відповідно до п.1 глави 2 розділу Х1 є підставою для перерахунку (донарахування) об`ємів природного газу, такі порушення в складеному ними акті про порушення від 10.02.2017 року, ними не були зафіксовані і в акті про порушення не були зазначені.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції враховано те, що при демонтажі лічильника у представників відповідача не було претензій щодо наявності пошкоджень лічильника, цілісності пломб, тощо.

Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу Х1 Кодексу ГРС, в редакції на день складання акту, редакція якого не змінена в даний час, Акт про порушення складається представником Оператора ГРМ, у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, після пред`явлення представником оператора ГРМ службового посвідчення, в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами, однак Акт про виявлені порушення від 10.02.2017 року, підписаний лише одним із трьох представників відповідача, які були присутні при його складанні.

Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

Відповідно до п. 7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРМ, в редакції на день складання Акту, у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про:

1) пошкодження пломб;

2) пошкодження ЗВТ (лічильника газу);

3) наявність зміни параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу;

4) непрацездатність комерційного ВОГ чи його складових та/або його (їх) невідповідність умовам експлуатації чи узгодженій проєктній документації або умовам договору;

5) наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ;

6) наявність несанкціонованого газопроводу;

7) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок чого перевищується діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

При виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом. При виявленні ознак пошкодження ЗВТ (лічильника газу) за умови відсутності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована його позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом. До отримання результатів експертизи або позачергової чи експертної повірки розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється.

Аналогічні положення містить КГС і в даний час.

Судом встановлено, що на місце демонтованого лічильника марки Metrix, заводський номер №061846, 2003 року випуску, типорозмір G-4 Метрікс СМ з показами 37998,3 куб.м, представники відповідача АТ «Львігаз» встановили ПЛГ з підмінного фонду марки Метрікс типорозмір 0-4, №054710 з показником 03787,9 куб.м, вхідний патрубок якого опломбований пломбою № та склали протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу від 10.02.2017 р., підписаний двома представниками АТ «Львігаз», хоча у протоколі зазначено прізвища трьох представників, із зазначенням дати проведення експертизи 02.03.2017 року.

Пункт 2 глави 10 розділу Х передбачає, що експертиза ЗВТ та/або пломб має бути проведена потягом десяти робочих днів з дня складання протоколу, однак проведення такої було зазначено 02.03.2017 року, а фактично експертиза була проведена лише 16.03.2017 року, про перенесення дати проведення експертизи споживач не повідомлявся.

Даючи оцінку Акту експертизи лічильника газу №354 від 16.03.2017 року щодо лічильника газу типа Metrix типорозміру G-4, заводський №061864, суд вірно зазначив, що Акті зазначено один склад комісії, яка проводила експертизу, у складі 8 осіб, а висновки комісії щодо втручання в роботу ПЛГ підписано комісією в іншому складі, а саме, підписано Красовським, який не зазначений членом цієї комісії, і окрім цього, підпис позивача, як споживача, в зазначеному Акті відсутній, оскільки про проведення експертизи лічильника 16.03.2017 року, ОСОБА_1 відповідачем не попереджалася, при проведенні експертизи була відсутня, однак комісія зазначила, що експертиза проводилася у присутності споживача, яким є ОСОБА_3 , даний факт вказано у відповіді НКРЕ від 29.03.2021 №3077/16.32/9-21 та підтверджується копіями списку поштових відправлень від 19.04.2017 р., де під №21, зазначено прізвище ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. п. 3 п. 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу 1 КГС, в чинній редакції і в редакції на час складання акту про порушення, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Тобто, споживачу може бути проведено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу у випадку допущення ним порушення у виді несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу), про що має бути зазначено в акті про порушення.

Розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в розділі ХІ Кодексу ГРС.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГРС, в редакції на момент розгляду акту про порушення і в чинній редакції, норми цього розділу щодо перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу споживачу, у тому числі побутовому споживачу, який уклав з Оператором ГРМ договір розподілу природного газу, а також несанкціонованому споживачу, який знаходиться на території ліцензованій діяльності Оператора ГРМ, застосовуються за наявності акта про порушення, складеного Оператором ГРМ відповідно до вимог цього розділу.

Відповідно до п. 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС, в редакції на момент розгляду акту про порушення і в чинній редакції, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 10 цього Кодексу, в даний час додаток 19) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

А відтак, відповідно до положень Кодексу газорозподільних систем для виявлення несанкціонованого втручання необхідно довести три складові цього правопорушення, а саме:

1) дію, тобто несанкціоноване втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку;

2) спосіб втручання, тобто вчинене шляхом підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації);

3) наслідки, тобто витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу).

При цьому, тільки наявність всіх трьох складових правопорушення дає змогу стверджувати, що споживачем було вчинено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.10.2018 року по справі № 914/2384/17.

Тобто, сам по собі висновок комісії про те, що виявлено втручання в роботу ПЛГ, не є підставою для розрахунку необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення за наявності акта про порушення у порядку, визначеному в розділі ХІ Кодексу ГРМ.

Необхідною умовою розрахунку необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу є те, що наслідком такого втручання в ПЛГ є витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Разом з тим, ні Акт про виявлені порушення від 10.02.2017 року ні Акт №354 експертизи лічильника від 16.03.2017 року не містить висновку про те, що виявлене втручання в роботу ПЛГ призвело до того, що витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковувалося (обліковувалося частково чи з порушенням законодавства) чи призвели до викривлення даних обліку природного газу, не містить висновків про несанкціоноване втручання в ПЛГ.

Не містить такого висновку і витяг з протоколу №4/10-Н від 27.04.2017 року засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу ГРС вимог Кодексу АТ Оператор газорозподільної системи АТ «Львівгаз».

Пункт 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС, в редакції на день розгляду акта про порушення і в чинній редакції, передбачає, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення, а також передбачає, що слід враховувати при складанні акта-розрахунку.

Згідно з п. 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС, в редакції на день розгляду акта про порушення і в чинній редакції, при задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутній акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, відповідачем такий, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, суду першої інстанції не надавався, що викликає сумніви у наявності такого.

Крім цього, слід зазначити, що вважаючи оскаржуване рішення суду незаконним та необгрунтованим, подаючи апеляційну скаргу, апелянт в апеляційній скарзі не навів обґрунтування донарахування вартості спожитого газу саме в обсязі 7840.79 м.куб. на суму 59329.17 грн., а також не долучив до апеляційної скарги акт - розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, що унеможливило перевірку правильності нарахувань.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який з врахуванням вищенаведеного, дійшов до обгрунтованого висновку про те, що з витягу з протоколу №4/10-Н від 27.04.2017 року засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу ГРС вимог Кодексу АТ Оператор газорозподільної системи АТ «Львівгаз», враховуючи відсутність акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, не вбачається можливим перевірити правильність донарахування вартості спожитого газу саме на суму 59329.17 грн.

Суд першої інстанції вірно вказав, що викривлення даних на лічильнику позивача, відсутність обліку чи часткового обліку спожитого газу ПЛГ, жодними доказами не підтверджено, а твердження відповідача, що виявлене втручання в роботу ПЛГ, зазначене в акті №354 експертизи лічильника газу від 16.03.2017 року призвело до несанкціонованого відбору газу, грунтується лише на припущеннях.

Оскільки відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд першої інстанції вірно не погодився з доводами відповідача щодо відсутності в них обов`язку та необхідності доводити наслідки втручання в роботу ЗВТ, складання з приводу виявлених порушень акту про порушення із зазначенням пошкоджень лічильника та їх наслідків, що виявлене втручання в роботу ПЛГ призвело до того, що витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковувалося (обліковувалося частково чи з порушенням законодавства) чи призвело до викривлення даних обліку природного газу, оскільки, на думку колегії суддів, для проведення розрахунку необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу у порядку, визначеному в розділі ХІ Кодексу ГРМ, АТ «Львівгаз» повинен був перевірити та встановити всі елементи складу даного правопорушення.

Твердження апелянта про те, що встановлені експертизою пошкодження лічильника свідчать про несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, що призвело до того, що використання газу не обліковувалося (обліковувалося частково чи з порушенням законодавства), чи призвело до викривлення даних обліку природного газу, ґрунтуються на припущеннях, наслідки втручання комісією не встановлені, і про не зазначено у долучених до матеріалів справи доказах, і всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищенаведені обставини, встановлені судом, суд першої інстанції дійшов до вірного та обгрунтованого висновку про підставність позову ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції необґрунтовано посилався на нормативні акти, які втратили свою чинність, не спростовує висновків суду першої інстанції про підставність позову ОСОБА_1 , оскільки суд першої інстанції свої висновки про під ставність позовних вимог мотивував положеннями Кодексу газорозподільних систем, в редакції, чинній на момент складання акту про порушення, його розгляду комісією з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу.

Покликання апелянта на судову практику про те, що «зміна конструкції лічильника газу безумовно призводить до викривлення даних обліку природного газу» є безпідставним, оскільки ні в акті про виявлені порушення від 10.02.2017 року, ні в акті №354 експертизи лічильника газу від 16.03.2017 року не зазначено про зміну конструкції лічильника газу, і що це призвело до викривлення даних обліку природного газу.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26.07.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк