Справа № 226/1138/20
Справа № 226/1138/20
Провадження № 4-с/226/1/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконною постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лісовенка Володимира Антоновича про повернення виконавчого документу, зобов`язання відновити виконавче провадження,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про визнання незаконною постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лісовенка В.А. (далі ВДВС, державний виконавець), в обґрунтування якої вказала, що згідно з рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 02.07.2020 з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (далі ТДВ «СК «Київ Ре») на її користь було стягнуто суму страхового відшкодування в розмірі 30407 грн 52 коп., сплачені за складання висновку експерта 2000 грн 00 коп., судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн 00 коп. 28.08.2020 до державного виконавця подана заява про прийняття до примусового виконання виконавчого листа за вказаним рішенням. 23.11.2021 виконавчий лист їй було повернуто разом з постановою про повернення виконавчого документу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Проте з цим рішенням вона не погоджується, оскільки державний виконавець не провів жодних заходів щодо пошуку майна боржника та не здійснив звернення стягнення на статутний капітал боржника, який згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань становить 38 млн грн. Тому заявник просить суд визнати незаконною (неправомірною) постанову державного виконавця Лісовенка В.А. про повернення виконавчого документа від 01.11.2021 у виконавчому провадженню № 62951935, зобов`язати державного виконавця відновити виконавче провадження та стягнути з рахунку державних асигнувань ВДВС на її користь понесені нею витрати на професійну правничу допомогу.

Заявник ОСОБА_1 , її представник адвокат Сакун В.А., державний виконавець та представник боржника ТДВ «СК «Київ Ре» до суду не з`явилися, про час, дату і місце слухання справи повідомлені належним чином.

Представник заявника ОСОБА_2 спрямував до суду заяву від 28.06.2022 про закриття провадження у справі внаслідок непідртимання скаржником вимог скарги, оскільки після звернення до суду державний виконавець виніс постанову про скасування процесуального документу, що оскаржується, та виконавче провадження було відновлено. Розгляд цієї заяви просить здійснити в його відсутність та відсутність заявника.

Суд вважає, що заява представника заявника ОСОБА_2 про закриття провадження у справі підлягає задоволенню з таких підстав.

При розгляді поданої скарги суд додержується загальних правил, встановлених ЦПК України.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Відповідно до ордеру адвоката Сакуна В.А. на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 29.11.2021 № 161 права адвоката не обмежуються.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, якою регламентовано принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Також відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

За приписами п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Частиною 2 даної статті регламентовано, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що після звернення заявника зі скаргою оскаржуване рішення державного виконавця, а саме постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 01.11.02021 у виконавчому провадженню № 62951935 скасована на підставі постанови ВДВС від 23.06.2022. Тобто порушене право стягувача відновлено.

Беручи до уваги наведені норми закону, те, що заява представника заявника не суперечить закону і не порушує нічиї права, свободи та інтереси, суд вважає за необхідне прийняти відмову заявника від скарги і закрити провадження по справі.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч.2 ст.256 ЦПК України, відповідно до яких у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

При зверненні до суду з цією скаргою ОСОБА_1 було здійснено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн, які представник стягувача просить повернути заявниці, оскільки ВДВС було добровільно задоволено вимоги скарги після звернення стягувача до суду з вказаною скаргою.

Суд вважає, що заява позивача підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з ч.3 ст.142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед інших відносяться витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

ОСОБА_1 29.11.2021 укладено з адвокатом Сакуном В.А. договір № 161 про надання професійної правничої допомоги, згідно з яким адвокат надає клієнту адвокатські та юридичні послуги у спорі з Печерським відділом державної виконавчої служби у м.Києві. Згідно з розд.4 цього договору гонорар адвоката обумовлюється сторонами додатковою угодою № 1, яка містить перелік послуг та їх вартість.

На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката заявником надано акт № 1 виконаних робіт (наданих послуг) до наведеного договору № 161 від 29.11.2021 та розрахункову квитанцію від 29.11.2021, згідно з якими ОСОБА_1 на користь адвоката сплачено 6000 грн за консультацію і роз`яснення в сфері законодавства про виконавче провадження та виконання судових рішень (1000 грн за 1 год) та складання скарги (5000 грн за 3 год).

Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч.5 ст.137 ЦПК України в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.06.2020 у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19.08.2020 у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Беручи до увагинаведені норми закону, те, що відмова заявника від своїх вимог обумовлена їх задоволенням ВДВС після пред`явлення скарги, те, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є цілком співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, підтверджений відповідними доказами, клопотання від ВДВС про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надходило, обставини щодо їх неспівмірності суду не повідомлялися та не доводилися, суд приходить до висновку, що заявлена сума витрат є такою, що підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.13, 49, 64, 133, 137, 142, 206, 255 ч.1 п.4, 256, 258, 259, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову від скарги.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лісовенка Володимира Антоновича про повернення виконавчого документу від 01.11.2021, зобов`язання відновити виконавче провадження № 62951935 закрити.

Стягнути з Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (юридична адреса: 01011, м.Київ, вул.Анрі Барбюса, б.13-Б, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дня оголошення ухвали суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ж.Є.Редько