Справа № 222/1192/21
Провадження № 2/222/21/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

судді Доценко С.І.,

за участі секретаря судового засідання Болбат Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просить суд стягнути з відповідачки на його користь відшкодування матеріальної шкоди в сумі 109578,90 грн. та моральної шкоди в сумі 50000 гривень, а також покласти на неї понесені ним судові витрати на правничу допомогу в сумі 1500 гривень, а також на сплату судового збору при зверненні до суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з відповідачкою перебував в шлюбі. Під час шлюбу народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Володарського районного суду від 28.07.2005 року з нього, як з батька дитини, були стягнуті аліменти на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки його доходу з 12.07.205 року до її повноліття. За рішенням суду був виданий виконавчий лист, який відповідачка пред`явила до виконання і він, як боржник за аліментами був урізаний в правах керування транспортними засобами та виїзду за межі України. В 2019 році у нього виникли сумніви щодо батьківства і він звернувся до суду із позовом про оспорювання батьківства. За результатами судової генетичної експертизи було встановлено, що він не є біологічним батьком ОСОБА_3 і його було виключено рішенням Володарського районного суду Донецької області від 13.04 .2020 року із актового запису про народження дитини. Рішення набрало законної сили 26.05.2020 року. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 22.12.2020 року було припинено стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 та постановою ВДВС Володарського РУЮ від 16.02.2021 року було закінчене виконавче провадження про стягнення аліментів. За час виконавчого провадження з нього на користь відповідачки на утримання дитини, батьком якої він не являється, були стягнуті аліменти в сумі 109578,90 грн. Позивач вважає, що відповідачка отримала зазначені кошти безпідставно, а тому вважає, що відповідно до положень ст.1166, 22 ЦК України завдала йому майнової шкоди, яку просив стягнути з відповідачки. Окрім того, відповідачка зраджувала його у шлюбі, ввела його в оману щодо батьківства. Також безпідставне стягнення аліментів та накладення на нього тимчасових обмежень у праві виїзду за кордон та можливістю працювати за професією водія призвели до того, що він втратив роботу в РФ, що підтверджується трудовою книжкою. Той факт що він був позбавлений професії та роботи призвело до тяжкого матеріального становища його нової сім`ї в якій двоє дітей. Така поведінка відповідача завдала йому душевних хвилювань і страждань, чим завдано йому моральної шкоди, яку він оцінює в 50000 гривень, яку просить стягнути з відповідача на свою користь. Також ним понесені судові витрати на оплату судового збору та на правничу допомогу, які також просив стягнути з відповідача.

Ухвалою від 06.10.2021 відкрите провадження по справі.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Вважає наданих доказів достатньо для задоволення позову. Відповідачка ввела в оману його, а також суд при ухваленні рішення про стягнення аліментів, щодо його батьківства. Як з`ясувалось, відповідачка зраджувала його у шлюбі, а тому він вважає, що вона знала про те що він не є батьком народженої нею дитини, але ж безпідставно тривалий час отримувала аліменти, обмежувало його в його правах, що призвело до завдання йому матеріальних збитків із безпідставно сплачених аліментів, в той час як його сім`я потребувала цих коштів. Він переніс душевні страждання з цього приводу. Просив задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча була повідомлена у встановленому законом порядку про розгляд справи. Відзиву на позов не подала, що не перешкоджає розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наданих доказів.

Вислухавши позивача, дослідивши надані докази суд встановив наступні фактичні обставини.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 28.07.2005 року було стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки його доходів щомісячно з 12.07.2005 року до повноліття дитини. (а.с.16)

З копії Постанови ВДВС Володарського РУЮ від 03.12.2014 року встановлено, що було відкрите виконавче провадження, яке згідно з постановою Іллічівського ВДВС ММУЮ надійшло на виконання за місцезнаходженням боржника, виконавчого листа №2-904/05 від 29.08.2005 року, виданого Володарським районним судом Донецької області про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу. (а.с. 24)

З копії Постанови ВДВС Володарського РУЮ від 06.12.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон. (а.с.25)

Постановою ВДВС Володарського РУЮ від 06.12.2018 року ОСОБА_1 було встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом. (а.с.26)

Рішенням Володарського районного суду Донецької області №222/1669/19 від 13.04.2020 року виключено відомості про батька ОСОБА_1 з актового запису №05 від 03.03.2003 року про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного виконкомом Кальчицької сільської ради Володарського району Донецької області. Як вбачається з вищевказаного рішення, висновком експерта №297 молекулярно-генетичної експертизи від 24.03.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 народженої гр. ОСОБА_2 , тобто батьківство ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключається. (а.с.17-19)

Рішенням Володарського районного суду Донецької області №222/1325/20 від 22.02.2020 року припинено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуваних за рішенням Володарського районного суду Донецької області від 28.07.2005 року №2-904/05 та звільнено його від сплати заборгованості за аліментами, що утворилася за рішенням Володарського районного суду Донецької області від 28.07.2005 року №2-904/05. Рішення набуло законної сили 29.01.2021 року. (а.с. 20-23)

Постановою державного виконавця Нікольського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 16.02.2021 року закінчено виконавче провадження за виконавчим листом №2-904/05 від 29.08.2005 року про стягнення з позивача коштів на утримання дитини відповідачки, батьком якої він не є. (а.с.27)

Тобто відпали підстави для стягнення з позивача аліментів на утримання дитини батьком якої він не являється.

Згідно з довідкою Нікольського районного відділу ДВС ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) за період з 16.04.2014 року по 31.05.2020 року з Узуна на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 31.01.2003 року 56374 грн. (а.с.8)

Згідно з довідкою ЧАО «Азовобщемаш» встановлено, що ОСОБА_1 був працівником підприємства та з нього були утримані аліменти на користь ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з лютого 2006 року по квітень 2014 року на загальну суму 53204,90 грн. (а.с.7)

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про стягнення грошових коштів в сумі 109578,90 грн, позивач вважає їх матеріальною шкодою, яка була завдана йому позивачем безпідставним стягненням з нього аліментів на користь дитини батьком якої він не являється та посилався на положення ст. 1166 ЦК України, яка передбачає цивільно-правову відповідальність за завдання матеріальної шкоди.

Але ж, виходячи із положень ст.22,1167 ЦК України, на відшкодування збитків має право особа, якій їх завдано за рахунок особи, яка їх завдала.

До збитків відносяться втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, за загальним правилом цивільно-правова відповідальність настає при наявності таких умов (підстав): протиправність, шкода, вина, причинний зв`язок.

На цих же підставах ґрунтується і відшкодування моральної шкоди, окрім випадків, передбачених законом. (ст.23,1167 ЦК України).

Із досліджених судом доказів встановлено, що позивач на підставі рішення Володарського районного суду від 228.07.2005 року до 16.02.2021 року сплачував аліменти на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була народжена відповідачкою в шлюбі з позивачем. Підставою стягнення з позивача аліментів на утримання дитини були відомості про його батьківство.

Той факт, що він не є біологічним батьком дитини було встановлено рішенням Володарського районного суду Донецької області 13.04.2020 року та виключено відомості про нього з актового запису №05 від 03.03.2003 року про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . І саме з цього часу відпали підстави для стягнення з нього аліментів на утримання цієї дитини.

Із пояснень позивача в суді встановлено, що він вважає, що вина відповідачки полягає в тому, що внаслідок її подружньої зради вона від іншого чоловіка народила дитину, а обов`язки по її утриманню поклала на нього безпідставно. При цьому зазначив, що йому достеменно не відомо чи знала вона, що дитина народжена від іншого чоловіка, стягуючи з нього аліменти на утримання дитини, батьком якої він не є.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави - це таке правовідношення, в силу якого одна сторона (набувач), яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої сторони (потерпілого) без достатньої правової підстави або на підставі, яка згодом відпала (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Згідно з статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

У статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату а по-друге - у разі недобросовісності набувача такої виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 (провадження № 14-445цс18)

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім тверджень позивача про недобросовісність відповідачки, яка полягає в її подружній зраді , інших доказів її недобросовісності суду не надано.

Але ж ця обставина не підтверджує недобросовісності відповідачки при отриманні аліментів.

Висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях , а тому слід відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення в якості моральної шкоди суми безпідставно набутих аліментів в розмірі 109578,90 грн, оскільки вони не підлягають поверненню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України.

Також, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження підстав для стягнення моральної шкоди.

Позивач вважає, що завдана моральна шкода полягає в тому, що він тривалий час безпідставно сплачував аліменти на дитину, батьком якої він не був та внаслідок чого він був тимчасово обмежений в правах.

Але ж, всупереч положень ст.1167 ЦК України, ст.ст. 12, 81 ЦПК України не навів жодного доказу вини відповідачки. Тобто, що вона діяла недобросовісно, стягуючи з нього аліменти на дитину, знаючи про те, що він не є батьком дитини.

Недоведеність вини відповідачки, виключає цивільно-правову відповідальність, за ст.1167 ЦК України, тому судом підстав для стягнення моральної шкоди не встановлено.

Припущення позивача про те що відповідачка могла знати, що він не є батьком дитини, не може бути прийняте судом, тому що, судове рішення, відповідно до ст. 263 ЦПК України повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Обґрунтованим е рішення ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні. А відповідно до положень ст.81 КПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по справі складаються із судового збору в сумі 1595,79 грн., які були сплачені позивачем при зверненні до суду.

Окрім того позивачем заявлено судові витрати на правничу допомогу в сумі 1500,00 грн.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то відповідно до ст.142 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 76-82, 128, 141, 178, 247, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 109 578 (сто дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят вісім) гривень 90 копійок та моральної шкоди в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.І. Доценко