Справа № 344/5007/21
Провадження № 22-ц/4808/812/22
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л.В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 05 травня 2022 року, у складі судді Мелещенко Л.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

02 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

04 травня 2022 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, в якій просив визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05 травня 2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає ухвалу суду необґрунтованою, невмотивованою та незаконною.

Апелянт вважає причини пропуску строку на подачу зустрічного позову об`єктивними. Станом на час подачі позову ОСОБА_2 в справі №344/5007/21 в провадженні Івано-Франківського апеляційного суду знаходилась справа №344/2397/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, тобто існував спір про той самий предмет з тих самих підстав. До відкриття впровадження у справі №344/5007/21 подав клопотання про відмову у відкритті провадження у вказаній справі, однак суд його проігнорував.

Тому до завершення розгляду справі №344/2397/21 ОСОБА_1 не міг подати зустрічний позов у визначений законом термін у справі №344/5007/21 з тих самих підстав з тим самим предметом до того ж відповідача ОСОБА_2 . Після закінчення розгляду справи №344/2397/21 Верховним Судом строк для подання зустрічного позову минув.

Апелянт зазначає, що жодних реальних наслідків для процесу розгляду справи прийняття зустрічної позовної заяви не має.

Відмовляючи ОСОБА_1 в прийнятті зустрічної позовної заяви для спільного розгляду з первісним позовом, суд фактично відмовляє стороні в праві звернення до суду. Повернення зустрічної заяви є перешкодою у доступі до правосуддя.

Просить скасувати ухвалу суду, ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_1 для спільного розгляду з первісною позовною заявою за позовом ОСОБА_2 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу.

Зазначає, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та роз`яснено відповідачу ОСОБА_1 право подати відзив на позовну заяву, а також право пред`явити зустрічний позов. Відповідач прибув у перше судове засідання 27 квітня 2021 року. Також з моменту відкриття провадження до моменту звернення із зустрічною позовною заявою відповідач багато разів ознайомлювався з матеріалами справи.

Крім того, відповідач подав суду клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву, яке судом першої інстанції задоволено. Тому ОСОБА_1 жодним чином не був позбавлений можливості звернутись до суду із клопотанням про продовження строку на подання зустрічного позову в передбачений законом строк.

Посилання апелянта на розгляд судом справи №344/2397/21 є необґрунтованими, оскільки 13 квітня 2021 року, ще до першого судового засідання в справі 3344/5007/21, Івано-Франківський апеляційний суд прийняв постанову по справі №344/2397/21, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 лютого 2021 року - без змін.

Вважає, що апелянтом не надано логічного пояснення, які об`єктивні перешкоди заважали йому вчасно звернутись із зустрічною позовною заявою протягом року з моменту відкриття провадження по справі.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною 2 статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

З огляду на категорію справи, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.

Повертаючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що зустрічний позов пред`явлено з порушенням строку, встановленого частиною першою статті 193 Цивільного процесуального кодексу України, судом відмовлено в задоволенні заяви відповідача про поновлення процесуального строку, оскільки підстави пропуску строку не були об`єктивними перешкодами у своєчасному пред`явленні зустрічного позову до суду.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша-третя статті 12 ЦПК України).

Відповідно дот частини другої статті 49 ЦПК України одним із спеціальних прав відповідача є право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Зустрічний позов - це позов, який подається відповідачем до позивача у тому самому судовому процесі задля захисту проти первісних позовних вимог.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів в інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків - уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Частиною першою статті 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Спеціальні вимоги щодо змісту зустрічного позову та умови його прийняття до спільного розгляду з первісним позовом визначено частиною другою статті 193 ЦПК України. Так, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом (частина третя статті 193 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Отже, зустрічна позовна заява подана до суду поза межами строку для подання відзиву підлягає поверненню судом заявнику.

Відповідно до частини сьомої статті 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно до частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлено, що ухвалу Івано-Франківського міського суду від 05 квітня 2021 року про відкриття провадження у справі, якою встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву (а отже і зустрічного позову) ОСОБА_1 отримав 18 квітня 2021 року (а.с. 37 т.1).

05 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про відмову у відкритті провадження у справі (а.с. 29 т.1), 07 квітня 2021 року заяву про внесення виправлення в судове рішення, в підготовчому судовому засіданні 27 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі. Ухвалою суду від 21 квітня 2021 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

18 травня 2021 ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, в якому просив суд продовжити термін подачі відзиву (а.с. 56-117 т.1).

24 травня 2021 року відповідач подав клопотання про призначення експертизи про психічний стан особи, заяви про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, заяву про заміну сторони провадження та про доручення доказів до матеріалів справи (а.с 118-146 т. 1). 10 червня 2021 року ОСОБА_1 подав заперечення на відповідь на відзив (а.с. 206-210 т. 1),

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 31 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей до судового розгляду по суті (а.с 53-55 т.2).

Також відповідач неодноразово подавав різні клопотання та заяви, а саме: 06 липня 2021 року, 26 серпня 2021, 30 серпня 2021 року заяви про доручення доказів до матеріалів справи (а.с. 224-233 т. 1, а.с. 2-13, 15- т.2, ) заяву про взяття до уваги аморальної поведінки ОСОБА_2 , про визнання доказівів недопустимими (а.с. 20-43 т. 2), 04 жовтня 2021 року заяви про доручення доказів (а.с. 63-80 т. 2), заяву про визнання висновку органу опіки і піклування необґрунтованим (а.с. 83-87 т.2), 16 листопада 2021 року та 16 лютого 2022 року заяви про доручення доказів (а.с. 105-114, 133-157 т. 2), 15 квітня 2022 року заяву про забезпечення доказів, 04 травня 2022 року подав клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 195-198 т.2), та клопотання про заслуховування думки дітей (а.с. 199-200 т. 2).

Зустрічну позовну заяву відповідач подав до суду 04 травня 2022 року (а.с. 203-208 т.2).

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи з квітня 2021 року, неодноразово звертався до суду з різними заявами і клопотаннями, брав участь у судових засіданнях, а отже мав можливість реалізувати свої права, визначені цивільним процесуальним законодавством на подання зустрічного позову у визначений ЦПК України строк, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про повернення зустрічного позову.

Посилання апелянта на розгляд справи №344/ 2397/21 як на підставу поновлення строку не свідчить про обґрунтованість такої підстави, оскільки постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 лютого 2021 року, якою відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей до спільного розгляду із первісною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, залишено без змін.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до розгляду та її повернення.

Колегія суддів також враховує, що повернення зустрічного позову не позбавляє особу права пред`явити позов у загальному порядку, а тому не є обмеженням доступу до правосуддя.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, в основному направлені на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, то підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 05 травня 2022 року без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.О. Томин