Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

07.07.2022 смт Тиврів 145/1870/20

2/145/192/2022

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Цюпій О.П.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт Тиврів справу за позовом органу опіки та піклування Гніванської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю одинокою малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 17.04.2019 сім`я знаходиться на обліку Гніванської міської ради як така, що перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку з низьким виховним потенціалом, відсутністю документів для оформлення соціальної допомоги.

23.04.2019 сім`ю ОСОБА_3 рішенням виконавчого комітету Гніванської міської ради взято під соціальний супровід з метою сприяння в отриманні державної соціальної допомоги при народженні дитини, формуванню відповідального батьківства.

Протягом 2019 року ОСОБА_3 декілька разів зникала з місця її постійного проживання без повідомлення членам родини причини зникнення та місцезнаходження її перебування. В цей час дитина ОСОБА_4 залишалася з її матір`ю ОСОБА_5 та з матір`ю біологічного батька дитини ОСОБА_6 . На поради та зауваження соціальних працівників не реагувала.

З січня 2020 року ОСОБА_7 зникла знову, місце її перебування працівникам міської ради на даний час не відоме. Жодного пункту плану соціального супроводу матір`ю не виконано. Соціальний супровід завершено з негативним результатом.

У 2019 році ОСОБА_3 притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП як така, яка самовільно залишала сім`ю, при цьому залишивши без догляду свою малолітню дитину, ОСОБА_2 , 2018 р. н.

Крім зазначеного, ОСОБА_3 з 22.06.2019 по 27.01.2020 (до повноліття) перебувала на профілактичному обліку ювенальної превенції Гніванського ВП, як дитина-утікач та неповнолітня, яка впродовж року два і більше разів самовільно залишила сім`ю.

На даний час малолітня ОСОБА_2 перебуває з біологічною бабусею ОСОБА_6 , 1961 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 здійснює догляд за дитиною, виховує та забезпечує її матеріально, лікує, за необхідності відвідує з дитиною сімейного лікаря. ОСОБА_6 написана заява на ім`я начальника Служби у справах дітей Тиврівської РДА щодо перебування дитини з нею. З її слів, ОСОБА_9 декілька разів телефонувала до неї та її сина ОСОБА_10 , зі слів ОСОБА_11 , перебуваючи в місті Києві. Мета дзвінка - прохання надіслати їй кошти. Про дочку вона не запитувала та станом дитини не цікавилася.

Біологічний батько дитини ОСОБА_12 визнавати батьківство відмовляється, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, матеріальної допомоги не надає.

ОСОБА_3 як відповідач своїх батьківських обов`язків не виконує, не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2018 р.н., свідомо ухиляється від спілкування з дитиною.

Просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених у заяві. Пояснила, що відповідачка взагалі не бере участі в житті дитини.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з`являється, хоч про слухання справи повідомлена в установленому законом порядку (через оголошення). Заяв про відкладення розгляду справи, про слухання справи у її відсутності до суду не надходило.

Представник позивача не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження у її відсутність.

За таких обставин у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виховання дитини.

Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає зі своєю бабусею ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 з дитиною не проживає, матеріально не допомагає, участі у вихованні дитини не бере, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25.09.2020 (а.с.15). Батько дитини ОСОБА_12 з сім`єю не проживає, матеріально не допомагає, батьківство не визнає.

Матір дитини ОСОБА_3 вихованням та утриманням доньки не займається, спілкування з нею також не підтримує, ухиляється від виконання нею своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.ст.150, 180 СК України.

Відповідно до Рішення органу опіки та піклування Гніванської міської ради №7 від 01.09.2020 орган опіки та піклування вважає, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , буде відповідати інтересам дитини.

Позивача відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" за подання даного позову від сплати судового збору звільнено.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, на підставі ст.ст.150, 157, 164 СК України, Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позбавити батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 08.07.2022.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.