Провадження №: 2/755/769/22
УХВАЛА

про передачу позовної заяви за підсудністю

"05" січня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Глевахівської селищної територіальної громади Васильківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Глевахівської селищної територіальної громади Васильківського району Київської області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Вирішуючи питання про можливість прийняття позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі, суд виходить з такого.

У поданій до суду позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:016:0099, площею 0,05 га; визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:016:0100, площею 0,2420 га.

У позовній заяві позивач не зазначає у який спосіб ним визначена підсудність даного позову Дніпровському районному суду міста Києва, однак, враховуючи місцезнаходження відповідача та місцезнаходження спірного нерухомого майна, є всі підстави вважати, що даний позов пред`явлено позивачем за своїм зареєстрованим місцем проживання, що знаходиться в межах Дніпровського району міста Києва.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до частини першої статті8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно із частиною першою статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 23ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно із частиною другою статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі

№ 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20) сформовано правову позицію, що забезпечуючи єдність у застосуванні процесуального законодавства, суди цивільної юрисдикції стало застосовували це положення таким чином, що у цьому випадку виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України). Враховуючи положення статті 181 ЦК України, зазначали, що такими є, наприклад, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (така позиція викладена, наприклад, у пункті 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року

№ 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», а також в подальшому Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17 та від 11 липня 2019 року у справі № 426/7217/18).

Із змісту заявлених позовних вимог та долучених до позовної заяви документів вбачається, що даний позов підсудний Васильківському міськрайонному суду Київської області, як в порядку частини другої статті 27 ЦПК України, за місцезнаходженням відповідача, так і в порядку частини першої статті 30 ЦПК України, оскільки нерухоме майно, на яке позивач просить визнати право власності знаходиться в межах юрисдикції Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Підстав для визначення альтернативної підсудності даного позову Дніпровському районному суду міста Києва, за місцем реєстрації позивача, не вбачається.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378ЦПК України).

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада

1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розгядати конкретну справу.

Відповідно до частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із статтею 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене вище, дана справа не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, а тому відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України та частини першої статті 30 ЦПК України підлягає передачі до Васильківського міськрайонного суду Київської області (08606, Київська обл., м. Васильків, вул. Шевченка, 8).

Керуючись статтями 27, 28, 30, 31, 32, 187, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

П О СТ А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Глевахівської селищної територіальної громади Васильківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, передати за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області (08606, Київська обл., м. Васильків, вул. Шевченка, 8).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова