Провадження № 2-н/201/15/2022
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

10 січня 2022 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., ознайомившись із матеріалами заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 14 грудня 2021 року надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом (ч. 3 ст. 160 ЦПК України).

В частині першійстатті 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно пункту 3 цієї частини судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд з такою вимогою.

Наявність обставин, які вказують на перевищення позовної давності, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із обґрунтованості заявленої вимоги і документів, доданих до заяви.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Судом встановлено, заявник звернувся з заявою та зазначив, що заборгованість у розмірі 11 194, 43 грн. утворилася за період з 30 квітня 2019 року по 30 листопада 2021 року. При цьому, згідно картки фінансового стану особового рахунку боржника станом на 01 грудня 2018 грудня вже існувала заборгованість у розмірі 582, 05 грн.

Із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» звернулося 09 грудня 2021 року (згідно штампу на конверті). Тобто, з пропуском встановленого законом загального 3-річного строку позовної давності.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку щодо наявності правових підстав для відмови у видачі судового наказу з тих підстав, що вимогу пред`явлено за період, що виходить за межі загальної позовної давності.

Доводи заяви про те, що відбулося продовження позовної давності на період дії карантину, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Дійсно, відповідно до розділу 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, ст. 257 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Однак, встановлення даних обставин виходить за межі інституту наказаного провадження. Так, стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин продовження строку позовної давності.

Пропуск позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

З урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з`ясування питання щодо дотримання позовної давності можливо лише в порядку позовного провадження.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 165 ЦПКМ України, не позбавляє заявника права звернутися з такими самими вимогами в порядку позовного провадження, та відповідно доводити факт продовження строку позовної давності, у разі подання боржником заяви про застосування позовної давності та/або продовження позовної давності на період дії карантину.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 165, 260 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова