Номер провадження: 2/205/1049/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчана Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.12.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, шляхом підписання останнім анкети-заяви, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та станом на 14.09.2021 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 44 702 грн. 41 коп., яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) 44 702 грн. 41 коп.

У зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № б/н від 13.12.2017 року у загальному розмірі 44 702 грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Відповідачем ОСОБА_1 було подано відзив на позовну заяву, в якому такий учасник справи просив стягнути суму заборгованості в частині позовних вимог.

В обґрунтування своїх заперечень посилався на ту обставину, що він 13.12.2017 року звернувся до АТ «Універсалбанк» з метою отримання банківських послуг та підписав Анкету заяву до договору про надання банківських послуг. Проте, надані відповідачем письмові докази не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості за тілом кредиту перед банком у розмірі 44 702 грн. Відповідач, визнаючи надання кредитних коштів у розмірі 20 000 зазначає, що 16.12.2020 року він сплатив банку борг у розмірі 1 500 грн. з урахуванням відсотків та інших обов`язкових платежів, та після цієї дати більше не отримував ніяких кредитних коштів. Таким чином, погоджується сплати грошові кошти в розмірі 19 569 грн. 77 коп., а в іншій частині позовних вимог відмовити.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача разом з позовною заявою подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у надісланому на адресу суду відзиві зазначив, що він погоджується щодо задоволення позовних вимог тільки в частині їх, а саме, просить суд стягнути з нього, ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості у розмірі 19 569 грн. 77 коп.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 13.12.2017 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Судом також встановлено, що означений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб підписання та подання позивачем Анкети-заяви про приєднання до Договору про надання банківських послуг у АТ «Універсалбанк». Положеннями вказаної анкети-заяви визначено, що така Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак, породжували відповідні договірні зобов`язання для сторін по справі.

Крім того, відповідач в анкеті-заяві зазначив, що просить вважати: наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку; засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення даних згідно з договором. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях; підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

Як було встановлено судом, а сторонами визнано, що на підставі вказаної Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг 13.12.2017 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у вигляді встановленого ліміту у розмірі 20 000 грн. 00 коп. на поточний рахунок № НОМЕР_1 , спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка у гривні.

Як слідує із наданої представником позивача банківської виписки по рахунку № НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 , відповідач використовував кредитні кошти та здійснював періодично погашення кредиту. Вказані обставини стороною відповідача також не спростовані.

Банк вважає, що відповідач неналежним чином виконує свої договірні зобов`язання за кредитним договором № б/н від 13.12.2017 року, внаслідок чого, станом на 14.09.2021 року, за ним, ОСОБА_1 , як за позичальником, утворилась заборгованість у загальному розмірі 44 702 грн. 41 коп., яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) 44 702 грн. 41 коп.

Оскільки позивач вважає, що відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, допустивши виникнення заборгованості, яку не бажає погашати, а у свою чергу відповідач не визнає дійсними положення вказаного кредитного договору в окремих його частинах, та вважає, що ним розмір кредитної заборгованості було погашено у значно більшому розмірі, ніж вказано банком, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі Закон №1734-VIII).

За змістом ч. 2 ст. 9 Закону №1734-VIII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.3 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір та надсилаються іншій стороні цього договору.

Суд зазначає, що доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором у її відповідному розмірі, є процесуальним обов`язком позивача. Адже засади змагальності у цивільному судочинстві та обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, шляхом подання до суду першої інстанції в установленому порядку і строки, обов`язкові для учасників процесу і суду в силу вимог п.4 ч.3 ст.2, статті 12, 81, 83 ЦПК.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Тобто, будь-який розрахунок заборгованості за кредитним договором, у тому числі - календарний період користування кредитними коштами, здійснення позичальником часткових платежів на погашення основної суми кредиту, застосування кредитором відповідної процентної ставки за кредитом тощо, має спиратись на належні, достатні та допустимі докази по справі.

В даному випадку позивачем АТ «Універсал Банк» на підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 надано анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 13.12.2017 року, довідку про відкриття 13.12.2017 року відповідачу в АТ «Універсалбанк» поточного рахунку у гривні шляхом підписання анкети заяви із кредитним лімітом 20 000 грн. 00 коп. по рахунку № НОМЕР_1 , виписку по вказаному картковому рахунку, та розрахунок заборгованості за договором від 13.12.2017 року, згідно з яким заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить станом на 14.09.2021 року - 44 702 грн. 41 коп.

Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 у період з 20.02.2020 року по 14.09.2021 року відповідачем були використані кредитні кошти та здійснювалось поповнення такого карткового рахунку, що, на думку суду, у повній мірі свідчить як про видачу відповідачеві платіжної кратки, так і отримання ним кредитних коштів у вказаному розмірі.

Разом із цим суд вказує, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідачем в момент укладання кредитного договору було підписано Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank), паспорт споживчого кредиту «Картка monobank», які визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, розмір кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.

При цьому оглядом Анкети-заява до Договору про надання банківських послуг від 13.12.2017 року встановлено, що такий документ не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, підстав та порядку нарахування процентів у розмірі 38,4%, 76,8%, строку повернення кредиту.

Таким чином, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, підстави та порядок нарахування процентів, пені та комісії надані банком Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank) і паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки названі документи достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Також, роздруківка із сайту банку позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Тобто, докази, якими позивач підтверджує обставини щодо погодження між сторонами розміру відсотків, пені і штрафів, та якими обґрунтовує свої вимоги, викладені в позовній заяві, в розумінні ст.ст.77, 79, 80 ЦПК України, є неналежними, недостовірними та недостатніми для підтвердження позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено факту погодження між сторонами умов кредитного договору, в тому числі і щодо розміру відсотків та штрафних санкцій за користування кредитними коштами, а також, розміру та порядку сплати комісійних платежів.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Відтак до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Аналогічна за своїм змістом правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Також як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17), якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 20.02.2020 року по 14.09.2021 року відповідачем були використані кредитні кошти на загальну суму 44 702 грн. 41коп., які у вказаний період платежами у різному розмірі від відповідача повертались та зараховувались на вказаний банківський рахунок. Так, за арифметичними підрахунками відповідачем було внесено кошти на погашення заборгованості на вказану кредитну картку у період з 20.02.2020 по 14.09.2021 року в загальній сумі 35 055 грн. 00 коп.

Оглядом розрахунку такої заборгованості судом встановлено, що банк нараховував відповідачеві проценти за користування кредитними коштами за відповідними ставками 38,4%, 76,8%. При цьому сплачені ОСОБА_1 для погашення заборгованості за кредитом грошові кошти в першу чергу розподілялись банком на погашення заборгованості саме за процентами, обрахованими позивачем, а в другу чергу на погашення заборгованості за тілом кредиту.

Одночасно із цим, з наданого банком розрахунку вбачається, що у випадку невистачання суми внесеного відповідачем платежу для погашення наявної заборгованості за процентами, банк таку заборгованість за процентами вже включав до заборгованості за тілом кредиту у наступному місяці.

На думку суду, оскільки у позивача були відсутні правові підстави для зарахування внесених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості по процентах, то такі грошові кошти мають бути визначенні як такі, що спрямовувались на погашення заборгованості виключно по тілу кредиту.

У зв`язку з чим, суд доходить висновку, що станом на 14.09.2021 року у позичальника перед банком виникла заборгованість за кредитом з фактично отриманих та неповернутих кредитних коштів за тілом кредиту у загальному розмірі 9 647 грн. 41 коп. (44 702 грн. 41 коп. надано кредиту 35 055 грн. 00 коп. фактично повернутих позичальником).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає лише частковому задоволенню, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг «Monobank» від 13.12.2017 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в частині фактично використаних, проте не повернутих кредитних коштів у сумі 9 647 грн. 41 коп., а в задоволені решти позовних вимог щодо стягнення заборгованості за рештою тілу кредиту суд відмовляє через недоведеність та необґрунтованість таких вимог.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 489 грн. 90 коп. (9 647 грн. 41 коп. х 2 270 грн. : 44 702 грн. 41 коп.).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141,258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (код , юридична адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19) заборгованість за Договором від 13.12.2017 року, станом на 14.09.2021 року у загальному розмірі 9 647 грн. 41 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 9 647 грн. 41 коп.

3. В задоволені решти позовних вимог щодо стягнення заборгованості за рештою тілу кредиту відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (код , юридична адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 489 грн. 90 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мовчан Д.В.